Stručná gramatika
estonštiny

Petra Hebedová

Masarykova univerzita

Brno 2013

Dílo bylo vytvořeno v rámci projektu Filozofická fakulta jako pracoviště excelentního vzdělávání: Komplexní inovace studijních oborů a programů na FF MU s ohledem na požadavky znalostní ekonomiky (FIFA), reg. č. CZ.1.07/2.2.00/28.0228 Operační program Vzdělávání pro konkurenceschopnost.

Recenzoval: Mgr. Michal Vaněk

Odborná korektura: Mgr. Linda Püssa

© 2013 Masarykova univerzita

Toto dílo podléhá licenci Creative Commons Uveďte autora-Neužívejte dílo komerčně-Nezasahujte do díla 3.0 Česko (CC BY-NC-ND 3.0 CZ). Shrnutí a úplný text licenčního ujednání je dostupný na: http://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/3.0/cz/.

Této licenci ovšem nepodléhají v díle užitá jiná díla.

Poznámka: Pokud budete toto dílo šířit, máte mj. povinnost uvést výše uvedené autorské údaje a ostatní seznámit s podmínkami licence.

ISBN 978-80-210-6433-1

ISBN 978-80-210-6430-0 (brož. vaz.)

ISBN 978-80-210-6431-7 (online : pdf)

ISBN 978-80-210-6432-4 (online : ePub)

Table of Contents

Slovo úvodem

Fonologie a ortografie

Vokály

Konsonanty

Přízvuk a intonace slabiky

Ortografie /p t k/

Přízvuk a skloňování

Různé podoby kmene

Střídání stupňů (astmevaheldus)

Užití silného a slabého kmene

Další změny kmene

Jména

Jmenné kategorie

Příklady užití pádů

Skloňovací vzory

Tvary illativu

Tři způsoby tvoření partitivu plurálu

Skloňování zájmen

Slovesa

Kategorie slovesa

Časování sloves

Infinitivy a participia

Vazby s MA-infinitivem a DA-infinitivem

Adverbia a adpozice

Číslovky

Stupňování adjektiv

Obvyklejší derivační sufixy

Základní typy větných konstrukcí

Použité zkratky

Použitá literatura

Slovo úvodem

Stručná gramatika estonštiny by měla sloužit jako praktický pomocník při studiu estonštiny a je určena především studentům filologických oborů. U čtenářů se předpokládá základní znalost jazykovědných termínů. Hlavní pozornost je věnována skloňování a časování. Příručka poskytuje návod, jak tvořit jednotlivé tvary a kdy je používat. Letmo se věnuje i dalším oblastem. V raných fázích studia jazyka ji lze využít pro počáteční orientaci ve struktuře estonského gramatického systému a v tradičních přístupech k jeho popisu, později ji lze využívat jako návodu k tvoření jednotlivých tvarů nebo ověřování správnosti utvořených tvarů.

Příručka se s ohledem na předpokládané praktické využití opírá zejména o estonskou jazykovědnou literaturu z poslední doby (seznam použité literatury je uveden v závěru). Jedná se o první rozsáhlejší popis estonské gramatiky v češtině, neexistuje tedy předchozí terminologická tradice. V některých případech by proto bylo možné zvolit i jiné termíny, případně změnit některé aspekty uchopení daného problému.

Fonologie a ortografie

Vokály

přední

zadní

-labializace

+labializace

-labializace

+labializace

vysoké

i

ü

u

středové

e

ö

õ

o

nízké

ä

a

Všechny vokály mohou být krátké i dlouhé, délka se v písmu značí zdvojením <aa, öö, ee, …>.

Přízvuk je ve slovech domácí slovní zásoby vždy na první slabice. Ve slovech cizího původu může být i na jiné než první slabice, např. idee, element. Všechny vokály (krátké i dlouhé) a všechny diftongy se mohou uplatnit v přízvučných slabikách. V nepřízvučných slabikách se vyskytují pouze krátké /i e a u/ a ve slovech cizího původu také /o/ (např. auto), v nepřízvučných slabikách mohou být rovněž diftongy /ei ai ui/.

Konsonanty

labiály

labiodentály

dentály

postalveoláry

palatály

veláry

laryngály

+palatalizace

explozivy

p

t

t'

k

nazály

m

n

n'

frikativy

v (f)

s

s'

(š)

h

likvidy

laterály

l

l'

vibranty

r

polovokály

j

Konsonanty /f š/ se vyskytují pouze ve slovech cizího původu.

Všechny konsonanty mohou být jednoduché, nebo gemináty. Gemináty se vyskytují pouze v pozici po přízvuku, typicky po přízvuku hlavním (např. konn, kass), někdy i vedlejším (např. õnnelikku). Gemináty se u většiny konsonantů zapisují zdvojením <nn, ss, ll, …>, ne však u okluziv /k p t/, u kterých platí jiná pravidla (viz dále).

Palatalizace

Rozdíl mezi nepalatálními a palatálními /t n s l/ není využit příliš rozsáhle. V písmu se nezaznamenává. Palatální /t' n' s' l'/ se mohou vyskytovat pouze v pozici po přízvučné slabice, zejména pokud po nich následuje /i/, např. kunstnik /kun's't'n'ik/, kassi /kas's'i/ (GEN sg.). U jednoslabičných jmen -i odpadlo v NOM sg., proto v tomto tvaru nelze palatálnost nebo nepalatálnost koncového konsonantu odvodit, lze ji odvodit po srovnání s genitivem. Srov. např. NOM palk : GEN palga (plat) a NOM palk /pal'k/: GEN palgi /pal'ki/ (špalek, poleno, trám).

Přízvuk a intonace slabiky

Přízvučné slabiky mohou být krátké (va.ba, i.sa), nebo dlouhé (kuu.ma, kül.ma,
poe.ga).

KRÁTKÉ A DLOUHÉ SLABIKY. Krátké slabiky mají v slabičném jádru krátký vokál (ne dlouhý vokál nebo diftong) a nemají zadní slabičný svah. Dlouhé slabiky mají v slabičném jádru dlouhý vokál (kuu.ma), diftong (poe.ga) nebo mají zadní slabičný svah, tj. jsou uzavřené (kül.ma). Slabiku uzavírá i gemináta, proto je přízvučná slabika dlouhá ve slovech kas.si, kon.na). Těchto podmínek se samozřejmě může sejít i více (např. kriip.su, mõis.ta).

Dlouhé slabiky pod přízvukem (typicky hlavním, ale i vedlejším) jsou dvojího druhu, liší se intonací. (Rozdíl se realizuje jako kombinace rozdílu tónové kontury, intenzity a relativní délky vzhledem k následující nepřízvučné slabice.) Buď je dlouhá přízvučná slabika nedůrazná (mohli bychom mluvit o obvyklé dlouhé slabice, také o tzv. lehkém akcentu) nebo má intonační průběh jiný a jeví se jako důrazná (tzv. těžký akcent)[1]. V písmu se rozdíl obvykle nezaznamenává, zápis kassi může znamenat kassi (obvyklá dlouhá slabika) i 'kassi (slabika s důraznou intonací).

[1]  V některých textech o estonštině a učebnicích se mluví o tzv. třech stupních délky. Do délky I spadají krátké přízvučné slabiky, do délky II dlouhé přízvučné slabiky s nedůraznou intonací a do délky III dlouhé přízvučné slabiky s důraznou intonací. (Trojí délka tam může být přisuzována také fonémům, ne slabikám.)

Ortografie /p t k/

U okluziv /p t k/ existují tři způsoby zápisu: jednoduché <g b d>, gemináty <k p t> a zdvojené <pp tt kk>. Poslední způsob zápisu reflektuje důraznou slabičnou intonaci předcházející slabiky. Způsoby zápisu okluziv shrnuje následující tabulka:

Po krátkém vokálu

Po dlouhém vokálu/diftongu

jednoduchá

gemináta

jednoduchá

gemináta

+ důrazná intonace

+ důrazná intonace

<b>

tuba

<p>

kapi

<pp>

kappi

<b>

saabas

<p>

kaupa

<d>

häda

<t>

jutu

<tt>

juttu

<d>

paadi

<t>

paati

<g>

kogu

<k>

luku

<kk>

lukku

<g>

riigi

<k>

liiki

Zápis okluziv mate více způsoby. Gemináta se může zapisovat jednoduchým znakem, pak je např. ve slovním tvaru kapi („skříň“, GEN sg.) první slabika dlouhá, protože gemináta uzavírá slabiku. Naopak ve slově tuba je první slabika
krátká.

Zápis okluziv se také liší od zápisu zbylých konsonantů, u kterých zdvojení značí geminátu a důraznost slabiky se v zápisu nijak neprojevuje.

Výše uvedená pravidla pro zápis okluziv platí tehdy, když se okluzivy nacházejí po slabice s hlavním přízvukem (tj. většinou mezi první a druhou slabikou). V souvislosti s hlavním přízvukem se také vyskytuje opozice nedůrazných a důrazných dlouhých slabik. Existují i případy, kdy se tento rozdíl uplatní ve slabikách pod vedlejším přízvukem (jde např. o některé slovotvorné přípony pod vedlejším přízvukem).

Ve skupině více konsonantů mají na zápis okluziv vliv okolní konsonanty: v okolí znělých se častěji píše <b d g>, v okolí neznělých <p t k>. Znělostí se řídí podoba příklonky -gi/-ki, která se použije v podobě -gi po vokálu nebo znělém konsonantu (m n v l r j), v podobě -ki po neznělém konsonantu (b p d t g k f s š ž š h).

Zápis se znělostí ale neřídí tehdy, pokud by se kvůli němu musel změnit zápis stejného slova v jiném tvaru: např. tundma : tundsin, püüdma : püüdke, jalg : jalgsi. Také se vždy netýká výpůjček: absoluutne, anekdoot.

Na začátku slova se v domácích estonských slovech vyskytují pouze grafémy <p t k>. Ve výpůjčkách je často zachována původní ortografie, ale výslovnost je neznělá: beež (čti „péš“), gaas (čti „kás“), betoon (čti „petón“), gümnaasium (čti „kümnásium“), diivan (čti „tívan“).

Přízvuk a skloňování

Výpůjčky mohou mít stavbu, která není zcela v souladu s estonskými fonotaktickými omezeními. Mohou mít v jiných než prvních slabikách i jiné vokály než jen /i e a o u/, srov. např. pensionär. Jiné než první slabiky rovněž mohou být dlouhé, srov. např. idee, intervjuu, sentimentaalne. Na této dlouhé zadní slabice pak také může být přízvuk a slovo s dlouhou koncovou slabikou je pak z hlediska skloňování chápáno jako jednoslabičné, např. idee se skloňuje jako tee. Přízvukování a způsob skloňování spolu souvisí, obojí může u výpůjček kolísat.

Podobně je z hlediska skloňování v některých případech podstatná poloha vedlejšího přízvuku. Pokud vedlejší přízvuk spočívá např. na příponě -ik (např. ve slově õnnelik), slovo se skloňuje jako jednoslabičné (srov. tikk : tiku : tikku a õnnelik : õnneliku : õnnelikku), pokud je přípona -ik nepřízvučná (např. ve slově õpik), slovo se skloňuje jako jiná víceslabičná slova (např. pilet : pileti : piletit ~ õpik : õpiku : õpikut).

Ve složených slovech mají jednotlivé části složeniny na své první slabice přízvuk vždy, přičemž hlavní je na začátku složeniny, např. vihmavari, metsmaasikas apod. Složené slovo skloňujeme, jako bychom skloňovali jeho poslední část, např. kellassepp : kellassepa : kellasseppa jako sepp : sepa : seppa, libahunt : libahundi : libahunti jako hunt : hundi : hunti.

Různé podoby kmene

Některá estonská slova mají různé podoby kmene. V rámci střídání stupňů (astmevaheldus) se střídají dvě varianty kmene, nazývané silný a slabý stupeň. Užití různých podob kmene závisí na skloňovacím vzoru (viz dále).

Střídání stupňů (astmevaheldus)

Střídání stupňů lze rozdělit do tří podskupin podle toho, jakým způsobem se realizuje rozdíl mezi silným a slabým stupněm. V první skupině spočívá pouze v rozdílné intonaci přízvučné slabiky (pak se často v písmu neprojeví), v druhé skupině se k tomuto intonačnímu rozdílu přidává rozdíl v délce následujícího konsonantu. Ve třetí skupině jsou rozdílné konsonanty po přízvuku.

Alternace prosodie slabiky (vältevaheldus)

Dlouhé slabiky pod přízvukem mohou mít v estonštině dvojí prosodickou charakteristiku, můžeme jim říkat důrazné a nedůrazné slabiky. Tyto dvě různé podoby se mohou uplatnit v různých tvarech téhož slova, a to jak při skloňování jmen, tak i při časování sloves. Ve většině případů je ortografický zápis obou totožný, rozdíl je jen ve výslovnosti. Zde, pro potřeby této příručky, důraznou slabiku označíme pomocí znaku ' (před danou slabikou[1]). Důrazná a nedůrazná intonace je ortograficky rozlišena jen zápisem zdvojeného <kk, pp, tt> pro důraznou slabiku a jednoduchého <k, p, t> pro nedůraznou.

silný stupeň

slabý stupeň

důrazná slabika

nedůrazná slabika

Příklady

není rozlišeno

'kass NOM (kočka)

kassi GEN

'kassi PART

'toon NOM (tón)

'kuulama MA-INF (poslouchat)

tooni GEN

kuulata DA-INF

'tooni PART

'kuulasin IMPF

'järv NOM (jezero)

'mängima MA-INF (hrát)

järve GEN

mängin (hraju)

'järve PART

'mängisin IMPF

'laul NOM (píseň)

laulu GEN

'laulu PART

kk

k

'pikk NOM (dlouhý)

'hakkama MA-INF (začít)

pika GEN

hakata DA-INF

'pikka PART

'hakkasin IMPF

pp

p

'kapp NOM (skříň)

'õppima MA-INF (učit se)

kapi GEN

õpin (učím se)

'kappi PART

'õppisin IMPF

tt

t

'kott NOM (taška)

koti GEN

'kotti PART

Alternace konsonantů a prosodie slabiky
(geminaatklusiilide astmevaheldus)

silný stupeň

slabý stupeň

k

g

'riik NOM (stát)

'rääkima MA-INF (mluvit)

riigi GEN

räägin (mluvím)

'riiki PART

'rääkisin IMPF

p

b

'seep NOM (mýdlo)

'kleepima MA-INF (lepit)

seebi GEN

kleebin (lepím)

'seepi PART

'kleepisin IMPF

t

d

'kleit NOM (šaty)

'vaatama MA-INF (dívat se)

kleidi GEN

vaadata DA-INF

'kleiti PART

'vaatasin IMPF

ss

s

'poiss NOM (kluk)

poisi GEN

'poissi PART

Takto alternují jen k : g, p : b, t : d, ss : s, a to jen tehdy, následují-li po dlouhé slabice.

Nepravidelné kvalitativní střídání konsonantů (laadivaheldus)

silný stupeň

slabý stupeň

asimilace (jen po krátkém vokálu)

nd

nn

tund NOM (hodina)

tunni GEN

tundi PART

mb

mm

kumb NOM (který ze dvou)

tõmbama MA-INF (táhnout)

kumma GEN

tõmmata DA-INF

kumba PART

tõmbasin IMPF

ld

ll

kuld NOM (zlato)

kulla GEN

kulda PART

rd

rr

kord NOM (krát)

korra GEN

korda PART

odpadnutí

g

Ø

jõgi NOM (řeka)

jalg NOM (noha)

lugema MA-INF (číst)

jõe GEN

jala GEN

loen (čtu)

jõge PART

jalga PART

lugesin IMPF

b

Ø

tuba NOM (místnost)

toa GEN

tuba PART

d

Ø

rida NOM (řada)

suund NOM (směr)

kaduma MA-INF (zmizet)

rea GEN

suuna GEN

kaon (zmizím)

rida PART

suunda PART

kadusin IMPF

sk

sØ

kask NOM (bříza)

kase GEN

kaske PART

ht

hØ

koht NOM (místo)

koha GEN

kohta PART

hk

hØ

õhk NOM (vzduch)

õhu GEN

õhku PART

nahrazení

b

v

leib NOM (chléb)

leiva GEN

leiba PART

g

j

aeg NOM (čas)

selg NOM (záda)

aja GEN

selja GEN

aega PART

selga PART

d

j

sada NOM (sto)

sadama MA-INF (pršet)

saja GEN

sajab (prší)

sada PART

sadas IMPF

Tyto změny jsou neproduktivní a nemusí se uplatnit vždy. Existují i nealternující slova, např. vaba NOM : vaba GEN : vaba PART „svobodný“, ida NOM : ida GEN : ida PART „východ (jako světová strana)“, lubama : luban „slíbit“ aj. Často se daná změna týká jen malé skupiny slov z estonské slovní zásoby, typicky jde o slova domácí.

Odpadnutí konsonantu (g : Ø, b : Ø, d : Ø) v pozici mezi dvěma krátkými vokály provází sekundární změna okolních vokálů. Z vysokých vokálů se stávají nízké, u > o, ü > ö, i > e (tuba : toa, süsi : söe, rida : rea).

Výskyt střídání stupňů

Alternace se vyskytují jen po přízvučných slabikách. Po jiné než první slabice tak mohou být jen výjimečně:

Ve slovech cizího původu, např. om'lett NOM : omleti GEN : om'letti PART, ba'rokk NOM : baroki GEN : ba'rokki PART, ekskur'sioon NOM : ekskursiooni GEN : ekskur'siooni PART, tempera'tuur NOM : temperatuuri GEN : tempera'tuuri PART; ve slovech s příponou pod vedlejším přízvukem, např. õnne'lik NOM (šťastný) : õnneliku GEN : õnne'likku PART nebo ülikond NOM (oblek) : ülikonna GEN : ülikonda PART a ve složených slovech, např. puu'sepp NOM : puusepa GEN : puu'seppa PART (truhlář).

Užití silného a slabého kmene

Střídání různých podob kmene je typické pro některé deklinační typy, v jiných deklinačních typech se naopak vůbec nevyskytuje.

Jména

1. a) Slova o jedné dlouhé slabice (počítáno od přízvuku)

sg.

sg.

sg.

sg.

NOM

'kleit

NOM

'järv

NOM

tua'lett

NOM

šoko'laad

GEN

kleidi

GEN

järve

GEN

tualeti

GEN

šokolaadi

PART

'kleiti

PART

'järve

PART

tua'letti

PART

šoko'laadi

V nominativu a partitivu je silný stupeň, v genitivu slabý.

1. b) Slova se slovotvornou příponou -ik nebo -kond.

sg.

sg.

NOM

õnne'lik

NOM

üli'kond

GEN

õnneliku

GEN

ülikonna

PART

õnne'likku

PART

üli'konda

Slova s příponou -ik mají kmenové změny jen tehdy, pokud je tato přípona pod vedlejším přízvukem, slova s příponou -kond mají toto skloňování vždy.

Slova odvozená s pomocí slovotvorných přípon se jinak častěji skloňují jako víceslabičná slova bez kmenových změn, např. loeng : loengu : loengut, tõend : tõendi : tõendit, naljakas : naljaka : naljakat. Přízvučné mohou být přípony cizího původu (např. -ism, -fiil), proto např. sürrea'lism : sürrealismi : sürrea'lismi, esto'fiil : estofiili : esto'fiili.

2. Slova končící na -e nebo -s mohou mít také silný a slabý kmen, ale v opačném rozestavení.

sg.

sg.

sg.

sg.

NOM

lõke

NOM

riie

NOM

põõsas

NOM

hammas

GEN

'lõkke

GEN

riide

GEN

'põõsa

GEN

hamba

PART

lõket

PART

riiet

PART

põõsast

PART

hammast

Nominativ a partitiv jsou v slabém stupni, genitiv v silném. Partitiv má koncovku -t.

Tento způsob využití stupňů je méně častý.

Kromě tvarů, u nichž silný nebo slabý stupeň závisí na deklinačním typu, existují i tvary, které jsou ve stejném stupni napříč deklinačními typy. U jmen je PARTITIV pl. vždy v silném stupni, např. kleite, 'järvi, üli'kondi, šoko'laade, õnne'likke i lõkkeid, riideid, 'põõsaid, hambaid.

Slovesa

Střídání se týká pouze sloves, která nemají kmen delší než dvě slabiky.

1. Koncovkou DA-infinitivu je -da.

MA-INF

'õppima

MA-INF

'mängima

DA-INF

'õppida

DA-INF

'mängida

1. osoba sg.

õpin

1. osoba sg.

mängin

DA-infinitiv je u těchto sloves silný, 1. osoba sg. (a ostatní finitní tvary) indikativu présentu v slabém stupni.

MA-infinitiv je vždy v silném stupni u všech sloves (podobně jako partitiv pl. u jmen).

2. Koncovkou DA-infinitivu je -ta.

MA-INF

hakkama

MA-INF

'kuulama

DA-INF

hakata

DA-INF

kuulata

1. osoba sg.

hakkan

1. osoba sg.

'kuulan

DA-infinitiv je v slabém stupni, tvary indikativu présentu jsou v silném stupni.

U sloves jsou kromě MA-infinitivu vždy silné tvary imperfekta (1. osoby např. õppisin, 'mängisin, hakkasin, 'kuulasin), vždy slabé jsou naopak tvary impersonálu (např. présentní tvary: õpitakse, mängitakse, hakatakse, kuulatakse).

Silný a slabý stupeň mívají také nepravidelná slovesa (přehled jejich skloňování v kapitole 4.2 Časování sloves).

I u sloves (podobně jako u jmen) mají slovesa odvozená některými příponami střídání, slovesa odvozená jinými příponami nemají žádnou kmenovou změnu (často je kmen slovesa s připojenou derivační příponou už tak dlouhý, že se ho střídání stupňů netýká). Střídání kmene mají např. kauzativa (pokud je délka kmene do dvou slabik), např. täitma : täita : täidan (naplnit), muutma : muuta : muudan (změnit), nemají je reflexiva, např. täituma : täituda : täitun (naplnit se, splnit se), muutuma : muutuda : muutun (změnit se), mají je ale frekventativa s příponou -u, např. liikuma : liikuda : liigun (hýbat se, pohybovat se), tilkuma : tilkuda : tilgub (kapat), hõikuma : hõikuda : hõigun (pokřikovat).

Další změny kmene

U jmen, která končí v NOM sg. na slabiku -el nebo -er, pokud tato slabika následuje po dlouhé přízvučné slabice, se při skloňování vypouští -e-: mantel : mantli : mantlit (kabát), number : numbri : numbrit (číslo). Nevypouští se, pokud je přízvučná slabika krátká, srov. např. redel : redeli : redelit (žebřík), nebo pokud by vznikla nepřípustná kombinace konsonantů, např. spanjel : spanjeli : spanjelit (kokršpaněl).

Další změny kmene bývají typické pro určitý deklinační nebo konjugační typ (o deklinačních typech v kapitole 3.3 Skloňovací vzory, o konjugačních typech v kapitole 4.2 Časování sloves). U jmen i sloves se vyskytuje v kombinaci se střídáním stupňů na konci slova změna typu VC : CV, kdy jedna podoba kmene končí na konsonant a druhá na vokál, např. küünal : 'küünla : küünalt (svíčka), kannel : kandle : kannelt (strunný nástroj podobný citeře), 'suudle-ma : suudel-da : 'suudlen (líbat), suhtle-ma : suhel-da : suhtlen (komunikovat, být v kontaktu), õmble-ma : õmmel-da : õmblen (šít), silný stupeň se kombinuje s variantou CV, slabý stupeň s variantou VC.

Další změny kmene typické pro konkrétní typ např. -ne : -se : -s- u jmen zakončených v NOM sg. na -ne, např jako ve slově esimene : esimese : esimest (první).

U neproduktivních deklinačních a konjugačních typů se objevuje vypouštění koncového vokálu, např. tuul : tuule : tuult (vítr), meri : mere : merd (moře), seisa-n : seis-ma (stát), laula-n : laul-ma (zpívat).

Existují také změny kmene, které se vyskytují jen u několika slov: např. uks : ukse : ust (dveře), laps : lapse : last (dítě), jooksma : joos-ta : jookse-n (běžet), lumi : lume : lund (sníh). Ty jsou vyvolány fonotaktickými omezeními, tvary *jooksta nebo *lumd by byly nepřípustné.

[1]  Označení budeme používat jen tam, kde je zásadní pro gramatiku. Intonace jinak rozlišují všechny dlouhé přízvučné slabiky. V rámci jednoho slova může tato charakteristika přízvučné slabiky zůstávat také neměnná.
Estonské skloňování a časování typicky využívá jen jeden způsob demonstrace gramatické kategorie. Pokud tedy např. pro odlišení různých tvarů připojujeme koncovky nebo používáme samostatná slova k označení gramatických kategorií, nemusíme se tolik zabývat kmenovými změnami.

Jména

Jmenné kategorie

Jména lze skloňovat ve dvou číslech a čtrnácti pádech.

(Uvedeny jsou latinské názvy v české podobě a paralelně estonské názvy.)

singulár ainsus

plurál mitmus

nominativ nimetav

tükk

tüki-d

genitiv omastav

tüki

tükki-de

partitiv osastav

tükki

tükke

illativ sisseütlev

tükki

tükki-de-sse

inessiv seesütlev

tüki-s

tükki-de-s

elativ seestütlev

tüki-st

tükki-de-st

allativ alaleütlev

tüki-le

tükki-de-le

adessiv alalütlev

tüki-l

tükki-de-l

ablativ alaltütlev

tüki-lt

tükki-de-lt

translativ saav

tüki-ks

tükki-de-ks

terminativ rajav

tüki-ni

tükki-de-ni

essiv olev

tüki-na

tükki-de-na

abessiv ilmaütlev

tüki-ta

tükki-de-ta

komitativ kaasaütlev

tüki-ga

tükki-de-ga

Šipky naznačují, které kategorie užívají stejné kmeny: od GEN sg. vyjdeme při tvoření tvarů jednotného čísla od inessivu po komitativ a při tvoření nominativu pl., přičemž příslušnou koncovku připojíme ke genitivnímu kmeni (stejně tak i v případě illativu sg., pokud jej tvoříme pomocí koncovky -sse, v tabulce je uveden tzv. krátký illativ bez koncovky). Podobně použijeme tvar GEN. pl pro tvoření plurálových tvarů od inessivu po komitativ. Tvar GEN pl. můžeme až na výjimky odvodit z tvaru PART sg. podle následujícího pravidla: Jestliže partitiv sg. nemá koncovku nebo má koncovku -d, pak má genitiv pl. koncovku -de, jestliže partitiv sg. má koncovku -t, pak má genitiv pl. koncovku -te.

Konkrétní podoba kmene závisí na deklinačním typu (viz kapitola 3.3 Skloňovací vzory).

O tvoření illativu sg. a partitivu pl. podrobněji dále.

Koncovky čísla a pádů

Singulár nemá koncovku, plurál odlišíme pomocí koncovky -de nebo -te, která předchází koncovce pádu. V nominativu pl., genitivu pl. a partitivu pl. koncovka i podoba celého tvaru vyjadřují pád i číslo zároveň. Při označení -Ø je kategorie pádu/čísla signalizována kmenovou obměnou, někdy není signalizována vůbec – tvary nominativu sg., genitivu sg. a partitivu sg. mohou být i navzájem shodné (např. isa : isa : isa).

singulár ainsus

plurál mitmus

nominativ nimetav

-ø

-d

genitiv omastav

-ø

-de / -te

partitiv osastav

-ø / -t / -d

-ø / -id / -sid

illativ sisseütlev

-sse, -ø

-de- / -te- +

-sse

inessiv seesütlev

-s

-s

elativ seestütlev

-st

-st

allativ alaleütlev

-le

-le

adessiv alalütlev

-l

-l

ablativ alaltütlev

-lt

-lt

translativ saav

-ks

-ks

terminativ rajav

-ni

-ni

essiv olev

-na

-na

abessiv ilmaütlev

-ta

-ta

komitativ kaasaütlev

-ga

-ga

Příklady užití pádů

Gramatické pády: nominativ, genitiv, partitiv

Nominativ

může ve větě vystupovat jako:

1. subjekt věty

Buss tuleb kohe. Autobus přijede hned.

Mari kirjutab kirja. Mari píše dopis.

Piim on külmkapis. Mléko je v ledničce.

2. za určitých podmínek celkový (totální) objekt (pokud např. věta nemá myslitelný subjekt)

Prügi visatakse ära. Smetí se vyhodí.

Pane müts pähe. Vezmi si čepici.

3. predikativ (větný člen, který blíže specifikuje subjekt nebo udává nějakou jeho vlastnost)

Ilm on ilus. Počasí je krásné.

Minu õde on arst. Moje sestra je lékařka.

Meie oleme eestlased. My jsme Estonci.

Také se používá pro oslovení, např. Tiit, tule siia! Tiite, pojď sem!

Genitiv

může ve větě vystupovat jako:

1. přívlastek, rozvití následujícího jména (může jít o vlastnický vztah)

Indreku õde Indrekova sestra

minu raamat moje kniha

Eesti pealinn hlavní město Estonska

ema mure matčina starost

Euroopa ajalugu dějiny Evropy

2. za určitých okolností totální objekt (typicky, pokud věta má nebo může mít subjekt v nominativu)

Panin mütsi pähe. Vzal/a jsem si čepici.

Indrek ostis hea raamatu. Indrek koupil dobrou knihu.

3. subjekt infinitních slovesných tvarů

minu isa kirjutatud kiri dopis napsaný mým otcem

see pole meie otsustada není na nás věc rozhodnout

4. často jako doplnění postpozic nebo prepozic

mere ääres u moře

linna kohal nad městem

tema järgi podle něj/ní

(viz kapitola o postpozicích a prepozicích)

Partitiv

může ve větě vystupovat:

1. jako tzv. partitivní objekt (v opozici k totálnímu objektu)

Mari luges raamatut. Mari četla knihu.

Kas sa mäletad mind? Pamatuješ si mě?

Ostsin õunu. Koupil/a jsem jablka.

Ära pane mütsi pähe! Neber si čepici!

2. jako tzv. partitivní subjekt (v existenciální větě, která vyjadřuje, že se něco někde nachází)

Põrandal vedeles prahti. Na podlaze se válelo smetí.

Tänaval on inimesi. Na ulici jsou lidé.

3. po číslovkách větších než jedna a dalších určeních množství

kaks aastat dva roky

kakskümmend tudengit dvacet studentů

palju aastaid mnoho let

hulk inimesi shluk lidí

Pády objektu

Z výše uvedeného vyplývá, že objekt může být v nominativu, genitivu nebo partitivu. Pro výběr správného pádu je nejprve třeba rozlišit, zda jde o partitivní nebo totální objekt. Partitivní objekt se vždy realizuje partitivem, zatímco totální objekt nominativem nebo genitivem.

partitivní objekt

totální objekt

PARTITIV sg. i pl.

NOMINATIV sg. i pl.

GENITIV sg.

Partitivní objekt

Partitivní objekt se používá, pokud nelze říct, že objekt byl zasažen slovesným dějem celý. Tak je tomu např. ve větách, jejichž děj může ještě pokračovat:

Mari luges raamatutPART SG. Mari četla knihu. (Kniha nemusela být dočtena.)

Podobně je tomu při opakovaném ději:

Hommikuti loeb ta ajalehtiPART PL. Ráno čítává noviny. (Jednotlivé konkrétní noviny mohou být dočteny, ale čtenář je zásobován stále novými, takže situace nekončí.)

Partitivní objekt je vždy v záporných větách, kde objekt také nemohl být jako celek zasažen slovesným dějem (pravděpodobně nebyl vůbec zasažen):

Eile ei ostnud ta ajalehtePART SG. Včera si nekoupil/a noviny.

Ära osta ajalehtePART SG! Nekupuj noviny!

Slovesným dějem nemohou být jako celek zasaženy také objekty, které vyjadřují neurčité množství, jsou např. látkové povahy a množství látky není ve větě blíže určeno, nebo odkazují na množinu:

Ostsin õunuPART PL. Koupila jsem jablka. (Pro množinu, jejíž velikost není blíže specifikována, se používá partitiv plurálu.)

Joo vettPART SG. Napij se vody. (Pro látku, jejíž množství není určeno, se používá partitiv singuláru.)

Võta veel jäätistPART SG. Vem si ještě zmrzlinu.

Totální objekt

Pokud nemáme ani jeden z výše uvedených důvodů pro užití partitivního objektu, použijeme totální objekt:

Homme ostan ajaleheGEN SG. Zítra si koupím noviny. (Věta je kladná, děj lze považovat za dokonavý a objekt je určitelný co do množství, ohraničitelný.)

Ostan kaksNOM SG pudelit vett. Koupím dvě láhve vody. (Množství je specifikováno.)

Jätsin rahakotiGEN SG koju. Nechal/a jsem peněženku doma.

U totálního objektu se musíme rozhodnout, jakou konkrétní formu bude mít (NOM sg., GEN sg., NOM pl.)

V singuláru může být totální objekt v nominativu nebo genitivu, v plurálu je totální objekt vždy v nominativu.

Pro totální objekt užijeme genitiv, pokud je ve větě i nominativní subjekt:

Indrek tegi ettepanekuGEN SG. Indrek představil návrh. (IndrekNOM je subjekt)

Nominativ použijeme, pokud věta logický subjekt nemá (např. je sloveso v impersonálu nebo imperativu):

EttepanekNOM SG kiideti heaks. Návrh byl schválen.

Pane mütsNOM SG pähe! Nasaď si čepici!

Totální objekt v plurálu je vždy v nominativu (ať už ve větě je nebo není subjekt v nominativu):

Jätsin võtmedNOM PL koju. Nechal/a jsem klíče doma. (nevyjádřené mina „já“ je subjekt)

Osta ajalehedNOM PL! Kup noviny!

EttepanekudNOM PL kiideti heaks. Návrhy byly schváleny.

Nominativ sg. se pro objekt používá také se základními číslovkami většími než 1:

Osta kaksNOM kilo õunu! Kup dvě kila jablek!

Ostsin kolmNOM kilo. Koupil/a jsem tři kila.

Číslovka jedna (üks) se naopak chová jako obvyklá jména v singuláru, tj. ve funkci totálního objektu může být v genitivu nebo nominativu:

Ostsin üheGEN kilo maasikaid. Koupil/a jsem jedno kilo jahod.

Osta üksNOM kilo maasikaid! Kup jedno kilo jahod.

(I číslovky mohou být partitivním objektem: Ma ei ostnud kahtePART SG pakki piima. Nekoupil/a jsem dvě krabice mléka.)

Existují slovesa, u nichž je použití totálního pádu téměř vyloučené nebo jen okrajové. Tato slovesa vyjadřují city, pocity a jiné děje, které vyjadřují nějaký probíhající proces, např. armastama „milovat“, imetlema „obdivovat“, kiitma „chválit“, kuulama „poslouchat“, mängima „hrát“, nautima „užívat si“, ootama „čekat“, otsima „hledat“, taipama „chápat“, taotlema „ ucházet se“, teadma „vědět“, uurima „zkoumat“, vaatama „dívat se“, vihkama „nenávidět“, vältima „vyhýbat se“. Tato slovesa tedy obvykle mívají objekt v partitivu, např. tean seda „vím to“, vaatame jalgpalli „díváme se na fotbal“.

Podobně jako objekt se chovají některá určení míry, která nejsou ve větě objektem ale příslovečným určením:

Ootasin teda kaksNOM tundi. Čekala jsem na něj/ni dvě hodiny.

Ma ei oleks oodanud tundigiPART. Já bych nečekal/a ani hodinu.

Suusatasin viisNOM kilomeetrit. Ujel/a jsem na lyžích pět kilometrů.

Lokální pády

směrové

(směrem k, do, na)

statické

odlukové

(směrem z, od)

Vnitřní

illativ

-sse/ -Ø

inessiv

-s

elativ

-st

Vnější

allativ

-le

adessiv

-l

allativ

-lt

U lokálních pádů se obvykle za primární považuje vyjádření lokality, ale mají i další funkce. Role má mezi sebou šest lokálních pádů rozděleno tak, jak naznačuje výše uvedená tabulka. Vnitřní lokalita obvykle znamená nacházení se v prostoru vymezeném daným jménem, v jeho rámci (např. v místnosti, ve váze, ve městě), zcela nebo i jen částečně (srov. tužka je v zásuvce a květina je ve váze). Také může odkazovat na těsný kontakt, kdy oddálení z dané lokality je nepravděpodobné (např. nápis vyškrábaný na stěně). Vnější lokalita odkazuje spíše na nacházení se vně daného objektu (na stole, na ledničce) nebo odkazuje na volnější kontakt (obraz je na stěně).

Vnitřní a vnější lokalita může být u daného slova konstruována v estonštině jinak, než by český mluvčí předpokládal, např. slovo „zahraničí“ välismaa je složeno s pomocí slova maa „země“, je tedy konstruováno spíš jako plocha než jako prostor schopný pojmout objekt, proto se použije s vnějšími lokálními pády, např. välismaale „do zahraničí“.

Jak pro vnitřní, tak pro vnější lokalitu jsou vždy k dispozici statický pád (pro nacházení se v lokalitě bez pohybu, beze změny) a dva směrové (směrem tam a směrem od).

Může jít o velmi konkrétní místní lokalitu, ale také o časovou nebo v jiném smyslu abstraktní lokalitu. Způsoby přenesení významu nelze vždy odhadnout a je třeba si na ně zvyknout. V některých případech je užití ustálené, např. s názvy měsíců se používají vnitřní lokální pády (veebruaris „v únoru“), s názvy dnů vnější (teisipäeval „v úterý“). Navíc mohou mít lokální pády i další využití.

Illativ

je vnitřní lokální pád vyjadřující směr (do, k):

Sõidame linna. Jedeme do města.

Unustasin võtmed koju. Zapomněl/a jsem klíče doma. (klíče zůstaly doma, v estonštině je situace konstruována jako směrová)

Mees vajus mõttesse. Muž upadl do zamyšlení.

Indrek on armunud Marisse. Indrek je zamilovaný do Mari.

Tõlgime selle eesti keelde. Přeložíme to do estonštiny.

S illativem se pojí např. také slovesa puutuma „dotýkat se, týkat se“ (nendesse see ei puutu „to se jich netýká“), nakatuma „nakazit se, chytit nemoc“ (nakatuma grippi „nakazit se chřipkou“), suhtuma „vztahovat se“ (uuendusse skeptiliselt suhtuma „skepticky se stavět k inovaci“), uskuma „věřit“ (uskuma tulevikku „věřit v budoucnost“).

Allativ

je vnější lokální pád vyjadřující směr (k, do):

Sõidame välismaale. Jedeme do zahraničí.

Järgnege mulle. Pojďte za mnou.

Allativ může označovat také adresáta:

Ütle mulle. Řekni mi.

Mari saatis emale kirja. Mari poslala matce dopis.

V případě člověka vyjadřuje allativ také pocit:

Mulle meeldib roheline värv. Líbí se mi zelená.

Mihkel on Indrekule kade. Mihkel závidí Indrekovi.

S allativem se používají např. slovesa meenuma „vzpomenout si“ (mulle meenus isa „vzpomněl jsem si na otce / připomněl se mi otec“) nebo alla kirjutama „podepsat se“ (alla kirjutama lepingule „podepsat dohodu“).

Inessiv

je vnitřní lokální pád vyjadřující nacházení se v místě, v čase, v situaci:

Elame linnas. Bydlíme ve městě.

Olen sündinud märtsis. Narodil/a jsem se v březnu.

Mihkel on depressioonis. Mihkel je v depresi.

Dále lze užít inessiv např. v těchto spojeních:

Kahtlen selles. Pochybuji o tom.

Olen selles veendunud. Jsem o tom přesvědčen/a.

Adessiv

je vnější lokální pád vyjadřující nacházení se na místě, v čase, v situaci:

Nad elavad välismaal. Žijí v zahraničí.

Neljapäeval tuleb ta külla. Ve čtvrtek přijde na návštěvu.

V posesivní větě vyjadřuje adessiv vlastnictví nebo náležení k někomu/něčemu:

Nendel on kaks last. Mají dvě děti.

Meil ei ole autot. Nemáme auto.

Tal on ilus nägu. Má krásnou tvář.

Adessivem lze také vyjádřit, kdo nebo co bylo zasaženo dějem, v češtině takovému užití odpovídá dativ:

Ema pesi lastel jalgu. Matka (u)myla dětem nohy.

See on tal lubatud. Má to dovoleno. (Je mu/jí to dovoleno)

Nad sõid mul leiva ära. Snědli mi chleba.

Dále lze adessiv užít také např. takto:

faktidel põhinev zakládající se na faktech

Elativ

je vnitřní lokální pád vyjadřující směr (z, od):

Tulen koolist kell kolm. Přijdu ze školy ve tři.

Pood on lahti kella seitsmest. Obchod má otevřeno od sedmi.

Elativ se používá také ve větách vyjadřujících změnu, posun z jednoho stavu do jiného:

toibuma minestusest vzpamatovat se z mdloby

temast tuleb õpetaja bude z něj/ní učitel/ka

Může vyjadřovat také přerušení, konec situace:

Ta jäi rahast ilma. Zůstal/a bez peněz.

Ta loobus sellest ideest. Vzdal se té myšlenky.

Elativ lze použít pro vyjádření původu, materiálu, důvodu:

puust mänguasi hračka ze dřeva / dřevěná hračka

šokolaad Eestist čokoláda z Estonska

murest murtud žalem (z žalu) zlomený

Elativ se používá také ve srovnání:

minust noorem mladší než já (ode mne mladší)

Může odkazovat na příslušnost k určité množině:

üliõpilasest poeg chlapec, který je studentem

kolm nendest raamatutest tři z těchto knih

tal on itaallasest mees její muž je Ital

Elativem lze vyjádřit také téma, námět:

Räägi mulle sellest asjast veidi rohkem. Řekni mi o té záležitost trochu víc.

Sellest ma ei saa aru. Tomu nerozumím.

S elativem lze použít slovesa olenema, sõltuma „záležet na“ (oleneb/sõltub ilmast „záleží na počasí“), unistama „snít“ (unistama armastusest „snít o lásce“), vaikima „mlčet“ (vaikima minevikust „mlčet o minulosti“), väsima „unavit se“ (tööst väsima „unavit se prací“), osa võtma „účastnit se“ (seminarist osa võtma „účastnit se semináře“).

Ablativ

je vnější lokální pád vyjadřující směr (od):

Nad saabuvad välismaalt homme. Přijedou ze zahraničí zítra.

Používá se také na označení zdroje nebo původu (spíše životného):

Kuulsin seda naabrilt. Slyšel/a jsem to od souseda.

Laenasin Marilt raamatu. Půjčil/a jsem si od Mari knihu.

Další pády

Z dalších pádů se hojně používá translativ a komitativ, zbylé pády (terminativ, essiv, abessiv) se vyskytují méně často.

Translativ

vyjadřuje stav, do něhož se něco dostalo/dostává/dostane:

Mihkel jäi haigeks. Mihkel onemocněl.

Ta muutus kurvaks. Zesmutněl/a.

Vyjadřuje také účel:

Vajame õhku hingamiseks. K dýchání potřebujeme vzduch.

See vesi on joomiseks. Ta voda je k pití.

Používá se také k označení termínu, časové hranice nebo určení „na jakou dobu“:

Teeme selle homseks ära. Doděláme/dokončíme to do zítřka.

Koosolek määrati reedeks. Schůze byla určena na pátek.

Jääme välismaale kaheks nädalaks. Zůstaneme v zahraničí dva týdny.

Translativ se používá také se slovesy osutuma „ukázat se (nějakým)“ (oletus osutus õigeks „předpoklad se ukázal správným“) nebo valmistuma „připravovat se“ (valmistuma eksamiks „připravovat se na zkoušku“).

Terminativ

vyjadřuje hranici, okraj:

Põld ulatus metsani. Pole dosahovalo k lesu.

Pood on lahti kella seitsmeni. Obchod je otevřený do sedmi.

Temperatuur langes kolme kraadini. Teplota klesla ke třem stupňům.

Essiv

vyjadřuje stav nebo roli:

Ta on siin õpetajana. Je tu učitelem.

Ta lamas haigena voodis. Ležel/a nemocný/á v posteli.

Essiv lze použít se slovesy töötama „pracovat (jako)“ (töötab arstina „pracuje jako lékař“), näima „vypadat“ (ta näib vanemana „vypadá starší“), tunduma „zdát se“ (ruum tundus suuremana „prostor se zdál větší“).

Abessiv

vyjadřuje nedostatek, nepřítomnost:

kohv piimata káva bez mléka

prillideta mees muž bez brýlí

Komitativ

vyjadřuje doprovod, společníka:

Jüri läheb Mariga kinno. Jüri jde do kina s Mari.

Nad lähevad välismaale lastega. Jedou do zahraničí s dětmi.

Temaga ma ei suhtle. S ním/ní se nebavím.

Komitativem se vyjadřuje také prostředek nebo způsob:

Tulen rongiga. Přijedu vlakem.

Joonistas pliiatsiga. Kreslil/a tužkou.

Komitativ může vyjadřovat také způsob nebo stav:

Vaatas meid mõtliku näoga. Podíval/a se na nás zamyšleným pohledem.

Dále lze komitativ použít následovně pro časové určení:

Ta kirjutas essee kahe tunniga. Napsal/a esej za dvě hodiny (během dvou hodin).

Kahe nädalaga võttis ta kümme kilo alla. Za dva týdny zhubl/a deset kilo.

Používá se také se slovesy kattuma „pokrýt se, být pokrytý“ (taevas kattus pilvedega „nebe se pokrylo mraky“), piirduma „omezovat se (na)“ (ta piirdus paari näitega „omezil se na několik příkladů“), sarnanema „podobat se“ (tütar sarnaneb emaga „dcera se podobá matce“), tegelema „zabývat se (čím)“ (ta tegeleb spordiga „věnuje se sportu“), hakkama saama „vyrovnat se, zvládnout“ (sellega ma ei saa hakkama „to nezvládnu“).

Čtyři posledně uvedené pády (terminativ, essiv, abessiv a komitativ) se od ostatních pádů liší v tom, že ve jmenné frázi přibírá pádovou koncovku pouze poslední, řídicí člen fráze, předchozí přívlastky jsou ve tvaru genitivu (genitivního kmene) sg. nebo v pl.:

tulen järgmise rongiga přijedu příštím vlakem

raamat ilusate värviliste piltidega kniha s krásnými barevnými obrázky

ilma suuremate kahtlusteta bez větších pochybností

nii bussi kui rongiga jak autobusem, tak i vlakem

S ostatními pády atribut kongruuje v čísle i pádě, např. kõikides väiksemates linnades „ve všech menších městech“, erinevateks eesmärkideks „k různým cílům“.

S terminativem, abessivem a komitativem lze také užít prepozice (kuni „až do“, ilma „bez“, koos „s“), které mají stejný význam jako pády samotné:

kuni Tallinnani až do Tallinnu

ilma mütsita bez čepice

koos sõpradega spolu s přáteli

Skloňovací vzory

Skloňovací vzory jsou zde odlišeny v prvé řadě s ohledem na volbu pádových koncovek. Jako pravidelné vzory jsou označeny ty početné, které obvykle bývají také méně komplikované. Za nepravidelné jsou zde považovány vzory, podle kterých se skloňuje omezená skupina slov a které jsou většinou také složitější. Hranice mezi pravidelnými a nepravidelnými vzory ale není ostrá. I podle pravidelných vzorů se mohou skloňovat slova, která mají neproduktivní změny kmene, pravidelnost a nepravidelnost nelze jednoznačně oddělit.

Tabulky u jednotlivých vzorů uvádějí kritické pádové tvary, ostatní pádové tvary už lze od těchto odvodit. V textech pod tabulkami jsou okomentovány specifické kmenové změny a tvoření obtížných pádů illativu sg. a partitivu pl.

Pravidelné vzory

Vzor tund

(slova o jedné dlouhé slabice a končící na konsonant)

NOM

'tund

GEN

tunni

'tundide

PART

'tundi

'tunde / 'tundisid

ILL

'tundi / tunnisse

Slova skloňovaná podle tohoto vzoru podléhají střídání stupňů. Nominativ a partitiv jsou silné, genitiv slabý. K tvaru nominativu se přidává kmenový vokál, kterým může být i, u, a, e (srov. 'paks : paksu : paksu, 'päev : päeva : 'päeva, 'järv : järve : 'järve), slova cizího původu, zejména ta později přejatá, mívají i (srov. např. 'link : lingi : 'linki, 'spämm : spämmi : 'spämmi).

Illativ se tvarem shoduje s partitivem. Lze tvořit i illativ s koncovkou -sse. V partitivu plurálu se mění koncový vokál kmene, někdy je možné tvořit i partitiv plurálu s koncovkou -sid (u některých slov se však tato varianta užívá málo nebo vůbec).

Stejně se skloňují slova o více slabikách s přízvukem na konci (např. šoko 'laad : šokolaadi : šoko 'laadi) a slova s příponou -kond (např. perekond : perekonna : perekonda).

Střídání stupňů může být prosodické (např. 'kool : kooli : 'kooli, 'kass : kassi : 'kassi), dále může jít o střídání délky konsonantů a prosodie slabiky ( 'riik : riigi : 'riiki, 'poiss : poisi : 'poissi) nebo o nepravidelné střídání kvalitativní (např. kuld : kulla : kulda, leib : leiva : leiba). Méně obvyklé proměny kmene a způsob zápisu mají slova aeg : aja : aega, aed : aia : aeda, poeg : poja : poega. Složitější kvalitativní změny kmene mají např. pood : poe : poodi, mood : moe : moodi, praad : prae : praadi, jõud : jõu : jõudu.

Ke vzoru tund lze zařadit i několik jmen, která jsou výjimečná tím, že končí na diftong, např. 'lai : laia : 'laia, 'sai : saia : 'saia, 'õu : õue : 'õue.

Pozor na plurálové tvary některých slov:

poiss (GEN poisi, PART poissi), GEN pl. poiste (odtud pak další tvary poistega, …)

koer (koera, 'koera), GEN pl. koerte (koertega, …)

nael (naela, 'naela), GEN pl. naelte (naeltel, …)

hein (heina, 'heina), GEN pl. heinte (heintest, …)

õun (õuna, 'õuna), GEN pl. õunte (õuntes, …)

Je možné tvořit i tvary pravidelně podle výše uvedeného vzoru tund, např. 'poissidega, 'koeradega, …, ale ty se používají spíše zřídka.

Vzor isa

(slova o dvou krátkých slabikách)

NOM

isa

GEN

isa

isade

PART

isa

isasid

ILL

isasse

Nominativ, genitiv a partitiv jsou homonymní.

Některá slova mohou mít i krátký illativ (tvořený s pomocí geminace kmenového konsonantu), např. abi : appi, elu : ellu, aju : ajju, ida : itta, krátký illativ však není možný u velké části jmen tohoto typu.

Partitiv pl. může být u některých slov i krátký (tvořený výměnou vokálu), např. sõna : sõnasid ~ sõnu, vana : vanasid ~ vanu, maja : majasid ~ maju, huvi : huvisid ~ huve, obvykle (pravidelně) se ale tvoří s koncovkou -sid.

Vzor seminar

(víceslabičná slova, jejichž genitiv končí na dvě krátké slabiky)

NOM

seminar

GEN

seminari

seminaride

PART

seminari

seminare

ILL

seminari / seminarisse

Takto se skloňují víceslabičná slova cizího původu, pokud jsou jejich koncové slabiky krátké, např. apelsin, mikrofon, fenomen, elektron, narkootikum, a slova s příponou -tar, např. kuningatar, sõbratar, tšehhitar.

Genitiv sg. a partitiv sg. jsou homonymní. Illativ sg. může být s nimi shodný nebo může přibrat koncovku -sse.

Vzor pere a tubli

NOM

pere

NYYOM

tubli

GEN

pere

perede

GEN

tubli

tublide

PART

peret

peresid

PART

tublit

tublisid

ILL

peresse

ILL

tublisse

Ke vzoru pere patří slova o dvou krátkých slabikách zakončená na -e (např. vale, kõne, kere) a slova s příponou -nna (např. sõbranna). Illativ sg. může být u vzoru pere i krátký, např. perre.

Ke vzoru tubli patří dvouslabičná slova bez kmenové alternace, jejichž přízvučná slabika není důrazná, dále např. preili, proua, juuli.

Vzor luu

(slova o jedné slabice končící na dlouhý vokál nebo diftong, počítáno od přízvuku)

NOM

luu

GEN

luu

luude

PART

luud

luid / luusid

ILL

luusse

V partitivu sg. je koncovka -d. Illativ se tvoří koncovkou -sse, některá slova mají kromě něj ještě speciální tvar illativu – maa : maha, suu : suhu, pea : pähe. Jednoslabičných slov této skupiny je jen několik. Stejně se skloňují také slova cizího původu s přízvukem na konci, např. idee, essee, kakao.

Některá slova mají jen jednu ze dvou zmíněných variant partitivu pl. Variantu -id mohou mít jednoslabičná slova končící na -aa, -oo, -uu, -öö (maa : maid, luu : luid, …) a slova cizího původu končící na -ee (idee : ideid, essee : esseid). Jen variantu -sid mají ostatní, např. või : võisid, kakao : kakaosid.

Slova hea a pea mají specifický tvar partitivu pl.: häid, päid.

Vzor pilet

NOM

pilet

GEN

pileti

piletite

PART

piletit

pileteid

ILL

piletisse

K nominativu se přidává kmenový vokál, kterým může být i, u, a (srov. väljak : väljaku : väljakut, tänav : tänava : tänavat), slova končící v nominativu na -k mívají u, slova končící na -v mívají a.

Slova s kmenovým vokálem i mají v partitivu pl. zakončení -eid. V ostatních případech se použije koncovka -id obvyklým způsobem.

Stejně se chovají dvouslabičná slova končící na vokál, ale jen pokud má jejich první slabika důraznou intonaci, např. aasta, haige (srov. se skloňováním tubli nebo pere výše).

Dále se takto skloňují slova s derivační příponou -tu (ohutu ‚neškodný‘, värvitu ‚bezbarvý‘, tundmatu ‚neznámý‘), s příponou -v (tugev, terav, põnev), s příponou -kas (poolakas, liblikas), s příponou -ur (sõdur, juuksur). Také sem patří slova s příponou -ne, pokud je před ní konsonant (např. eilne, raudne), která v kmeni mění -ne na -se-.

NOM

'aasta

NOM

ohutu

NOM

tugev

GEN

'aasta

'aastate

GEN

ohutu

ohutute

GEN

tugeva

tugevate

PART

'aastat

'aastaid

PART

ohutut

ohutuid

PART

tugevat

tugevaid

ILL

'aastasse

ILL

ohutusse

ILL

tugevasse

NOM

liblikas

NOM

juuksur

NOM

eilne

GEN

liblika

liblikate

GEN

juuksuri

juuksurite

GEN

eilse

eilsete

PART

liblikat

liblikaid

PART

juuksurit

juuksureid

PART

eilset

eilseid

ILL

liblikasse

ILL

juuksurisse

ILL

eilsesse

Patří sem i slova s příponou -ik, pokud přípona není pod přízvukem (o slovech s touto příponou i dále):

NOM

õpik

GEN

õpiku

õpikute

PART

õpikut

õpikuid

ILL

õpikusse

Některá adjektiva mají kmenové rozšíření -da. Jde o adjektiva, která končí na -e a mají první slabiku krátkou, dále např. hele, tume, kole.

NOM

pime

GEN

pimeda

pimedate

PART

pimedat

pimedaid

ILL

pimedasse

U slov končících na -r, -l, -s, -n, -v se často vypouští předchozí vokál:

NOM

number

NOM

mantel

NOM

tähtis

GEN

numbri

numbrite

GEN

mantli

mantlite

GEN

tähtsa

tähtsate

PART

numbrit

numbreid

PART

mantlit

mantleid

PART

tähtsat

tähtsaid

ILL

numbrisse

ILL

mantlisse

ILL

tähtsasse

Dále vypouští vokál např. slova kohver, korsten, kuulus, hirmus, rõõmus a přítomná participia jooksev, laulev, maitsev aj.

Vzor sinine a inimene

NOM

sinine

NOM

inimene

GEN

sinise

siniste

GEN

inimese

inimeste

PART

sinist

siniseid

PART

inimest

inimesi

ILL

sinisesse

ILL

inimesesse

Tímto způsobem se skloňují slova zakončená v nominativu na -ne (vyjma těch, u nichž je před -ne konsonant, srov. skloňování adjektiva raudne výše). V partitivu plurálu se přiklánějí k tvaru na -seid nebo tvaru na -si, některá slova mohou mezi těmito možnostmi kolísat.

Vzor sinine je rozšířenější, přiklánějí se k němu kratší slova, dvou- až tříslabičná (počítáno i od vedlejšího přízvuku), např. vaene : vaeseid, kollane : kollaseid, vastastikune : vastastikuseid, šokolaadine : šokolaadiseid. Výjimečná jsou dvouslabičná slova teine : teisi a naine : naisi.

Ke vzoru inimene se přiklánějí slova s derivačními příponami -lane, -line, -mine, -kene, např. norralane : norralasi, oluline : olulisi, õppimine : õppimisi, lapsekene : lapsekesi.

Některá slova mohou mít oba tvary, např. eestlane : eestlaseid ~ eestlasi.

Vzor küpsis a saladus

NOM

küpsis

NOM

saladus

GEN

küpsise

küpsiste

GEN

saladuse

saladuste

PART

küpsist

küpsiseid

PART

saladust

saladusi

ILL

küpsisesse

ILL

saladusse

Podobně jako slova zakončená -ne se chovají i slova zakončená na -s. Partitiv plurálu končící na -seid je typický pro slova kratší (neodvozená) slova, partitiv plurálu končící na -si pro slova delší. Slova odvozená derivačními příponami -us, -is, -likkus, -matus mívají v partitivu -si, např. luuletus : luuletusi, tagatis : tagatisi. U některých slov jsou možné oba tvary, např. kursus : kursusi ~ kursuseid.

U těchto vzorů se v illativu sg. může vypouštět slabika -se-, např. realiseerimisesse i realiseerimisse, kinnisesse i kinnisse.

Vzor õnnelik

NOM

õnnelik

GEN

õnneliku

õnnelike/ õnnelikkude

PART

õnnelikku

õnnelikke

ILL

õnnelikku / õnnelikusse

Tímto způsobem se skloňují slova, která mají příponu -ik, -lik, -stik, -mik, -nik, -dik, -ndik, -rik, -vik pod vedlejším přízvukem. Dochází ke kmenovým alternacím (nominativ a partitiv jsou silné, genitiv slabý). Plurálové tvary lze tvořit z delší i kratší varianty genitivu pl., např. õnnelikel ~ õnnelikkudel, õnnelikega ~ õnnelikkudega, obvyklejší je kratší varianta.

Není-li přípona přízvučná, slovo se skloňuje bez kmenové změny jako jiná víceslabičná slova, srov. výše õpik : õpiku : õpikut : õpikute : õpikuid. Přípona bývá přízvučná u víceslabičných slov (v genitivu čtyři a více slabik). U slov, která mají v genitivu tři slabiky, záleží na tom, zda je první slabika pod hlavním přízvukem důrazná, nebo není, proto např. 'ohtlik : ohtliku : 'ohtlikku, ale lapsik : lapsiku : lapsikut. Kolísání se u těchto slov objevuje, ale z hlediska normy jde v případě některých slov o chybu (přidání -t v partitivu tam, kde by měla být kmenová změna). Dvojí tvary jsou povolené např. u slov ümbrik nebo politseinik.

Nepravidelné vzory

Vzor suur

NOM

suur

GEN

suure

suurte

PART

suurt

suuri

ILL

suuresse / suurde

Takto se skloňuje uzavřená skupina slov, která mají kmenový vokál -e (např. keel, meel, noor, pool, seen, saar). Illativ je možné tvořit i specifickým způsobem, koncovkou -de: suur : suurde, keel : keelde.

Partitiv pl. je vždy jen krátký (tvořený výměnou e > i).

Vzor uus

NOM

uus

GEN

uue

uute

PART

uut

uusi

ILL

uuesse / uude

Způsob skloňování je stejný jako u vzoru suur, navíc mají tato slova specifickou kmenovou změnu (srov. skloňování slova uus).

Analogicky ke skloňování slova uus se skloňují číslovky viis : viie, kuus : kuue nebo adjektivum täis : täie. Podobně, ale s obměnou s : n v kmeni např. küüs (nehet) : küüne : küünt : küünte : küüsi, lääs (západ) : lääne : läänt.

Vzor käsi

NOM

käsi

GEN

käe

käte

PART

kätt

käsi

ILL

käesse / kätte

Podobně se chová i několik dvouslabičných slov zakončených na -si, kromě käsi např. mesi : mee : mett, tõsi : tõe : tõtt, süsi : söe : sütt, vesi : vee : vett.

Krátký illativ těchto slov má geminátu: kätte, vette.

Vzor nali a sõber

NOM

nali

NOM

sõber

GEN

nalja

'naljade

GEN

sõbra

'sõprade

PART

'nalja

'nalju / 'naljasid

PART

'sõpra

'sõpru / sõprasid

ILL

'nalja / naljasse

ILL

'sõpra / sõbrasse

Tvary jsou obdobné vzoru tund, jen kmenové změny jsou specifičtější.

Dále např. kiri : kirja, tühi : tühja, kuri : kurja, kuhi : kuhja, soe : sooja, ahi : ahju nebo põder : põdra : põtra, puder : pudru : putru.

Podle dalších čtyřech vzorů (nimi, meri rida, habe) se skloňují slova o dvou krátkých slabikách, mají kmenové změny nebo jiné odlišnosti vzhledem k pravidelnému vzoru isa:

Vzor nimi

NOM

nimi

GEN

nime

nimede

PART

nime

nimesid

ILL

nimesse

Omezená skupina slov, u nichž při skloňování dochází ke změně kmenového vokálu i : e, dále např. suvi, tüvi.

Vzor meri

NOM

meri

GEN

mere

merede

PART

merd

meresid

ILL

meresse

Opět se jedná o omezenou skupinu slov. Oproti předchozí skupině je specifický partitiv sg., který má koncovku -d, a předchozí vokál -e- je vypuštěn. Dále sem patří mõni : mõne : mõnd, veri : vere : verd, tuli : tule : tuld, uni : une : und, lumi : lume : lund.

Některá slova mohou mít i krátký illativ, tvořený geminací: tulle, merre, lumme.

Slovo mõni má dva paralelní tvary partitivu sg. mõnd ~ mõnda a illativu sg. mõnesse ~ mõnda.

Vzor rida

NOM

rida

GEN

rea

ridade

PART

rida

ridasid

ILL

reasse / ritta

Některá dvouslabičná slova se dvěma krátkými slabikami mohou mít nepravidelné (neproduktivní) kmenové změny (viz Kvalitativní střídání stupňů). Při vypadnutí kmenového konsonantu se snižují okolní vokály, pokud to jsou to vokály vysoké (u > o, ü > ö, i > e) Dále sem patří např. slova õde : õe : õde, tuba : toa : tuba, lugu : loo : lugu, sada : saja : sada, sõda : sõja : sõda, také mägi : mäe : mäge, jõgi : jõe : jõge (i se mění na e jako u dvou předchozích vzorů). Tyto změny jsou neproduktivní, existují slova, u kterých k nim nedochází (např. ida : ida : ida podle vzoru isa), a slova, která od nich ustupují (slovo pidu se skloňuje dvěma možnými způsoby: pidu : peo : pidu nebo pidu : pidu : pidu).

Illativ může být krátký (tvořený geminací) i dlouhý: jõkke ~ jõesse, sõtta : sõjasse.

Vzor habe

NOM

habe

GEN

habeme

habemete

PART

habet

habemeid

ILL

habemesse

Jde o omezenou skupinu substantiv. Kmenové rozšíření -me- se neobjevuje v partitivu sg. Patří sem např. slova ase : aseme, ese : eseme, side : sideme, vare : vareme a částečně i süda s výjimečným skloňováním süda : südame : südant : südamesse : südamete : südameid.

(Následující vzory mohou mít netypické střídání stupňů – genitiv je v silném stupni, nominativ a partitiv ve slabém stupni.)

Vzor hammas

NOM

hammas

GEN

hamba

hammaste

PART

hammast

hambaid

ILL

hambasse

Dále např. kallas : kalda : kallast, lammas : lamba : lammast, koobas : 'koopa : koobast, ratas : 'ratta : ratast, varas : varga : varast.

Vzor tütar

NOM

tütar

GEN

'tütre

tütarde

PART

tütart

tütreid

ILL

'tütresse

Omezená skupina slov, která mají v nominativu na konci -l, -n, -r. Předchozí vokál se vypouští. Partitiv je založen na stejném kmeni jako nominativ (podobně jako u vzorů hammas a habe). Dále např. aken : akna : akent, küünal : 'küünla : küünalt. Slova mají kmenovou změnu (podobně jako u vzoru hammas), srov. kannel : kandle : kannelt.

Vzor mõte

NOM

mõte

GEN

'mõtte

mõtete

PART

mõtet

'mõtteid

ILL

'mõttesse

Dále např. komme : kombe : kommet, saade : 'saate : saadet, tõlge : 'tõlke : tõlget, riie : riide : riiet. Proměna kmene je obdobná jako u vzorů hammas a tütar.

Střídání stupňů může být pouze prosodické (mõte : mõtte : mõtet, ratas : ratta : ratast), může jít o současné střídání prosodické a střídání délky kmenového konsonantu (saade : saate : saadet, liige : liikme : liiget, koobas : koopa : koobast) nebo střídání kvalitativní (kallas : kalda : kallast, komme : kombe : kommet, kannel : kandle : kannelt).

Vzor liige

NOM

liige

GEN

liikme

liikmete

PART

liiget

liikmeid

ILL

liikmesse

Patří sem některá slova, která se chovají podobně jako předchozí typu mõte a zároveň mají kmenové rozšíření podobně jako vzor habe : habeme. Dále např. aste : astme : astet, iste : istme : istet, mitu : mitme : mitut, võti : võtme : võtit (tato slova nemají střídání stupňů).

Tvary illativu

Illativ lze tvořit

1. přidáním koncovky -sse (ke genitivnímu kmeni)

2. tzv. krátký, který spočívá v kmenové změně

Illativ s koncovkou -sse lze teoreticky vytvořit od kteréhokoli jména, krátký jen od některých. Jména, která mohou utvořit krátký tvar illativu, ho užívají spíše než illativ na -sse, který u nich může znít uměle. Někdy je možné tvořit a používat oba tvary, až na výjimky pak mívají oba tvary stejný význam a lze je užít ve stejném kontextu.

Tvoření krátkého illativu

1. ILL sg. je homonymní s PART sg.

Jedná se o slova, která mají střídání stupňů, kdy nominativ je silný a genitiv slabý. Illativ je pak stejně jako partitiv v silném stupni:

NOM sg.

GEN sg.

PART sg.

ILL sg.

'tund

tunni

'tundi

'tundi

' kauss

kausi

'kaussi

'kaussi

'linn

linna

'linna

'linna

ro 'maan

romaani

ro'maani

ro'maani

õnne 'lik

õnneliku

õnne'likku

õnne'likku

nali

nalja

'nalja

'nalja

2. Geminací (zdvojením) kmenového konsonantu (u slov o dvou krátkých slabikách):

NOM sg.

GEN sg.

PART sg.

ILL sg.

küla

küla

küla

'külla

sõda

sõja

sõda

'sõtta

tuba

toa

tuba

'tuppa

tuli

tule

tuld

'tulle

jõgi

jõe

jõge

'jõkke

3. Koncovkou -de, která se připojí namísto partitivní koncovky -t:

NOM sg.

GEN sg.

PART sg.

ILL sg.

keel

keele

keelt

'keelde

suur

suure

suurt

'suurde

meel

meele

meelt

'meelde

äär

ääre

äärt

'äärde

joon

joone

joont

'joonde

juur

juure

juurt

'juurde

uus

uue

uut

'uude

õis

õie

õit

'õide

köis

köie

köit

'köide

lääs

lääne

läänt

'läände

täis

täie

täit

'täide

Takový způsob tvoření je omezen jen na tuto skupinu slov.

Ve všech třech skupinách je pak v illativu důrazná slabičná intonace.

4. Atypicky u některých jednoslabičných slov končících na dlouhý vokál nebo diftong:

NOM sg.

GEN sg.

maa

maha

suu

suhu

soo

sohu

öö

öhe

pea

pähe

5. Od slov käsi a vesi lze tvořit krátké illativy 'kätte a 'vette.

Illativ u místních jmen

Některá místní jména mají specifické tvary illativu a užití krátkého/dlouhého illativu u nich bývá dáno zvyklostmi u konkrétního jména (nelze stanovit obecnější pravidla, podobně jako pro užití vnitřních nebo vnějších lokálních pádů s místními jmény). U jmen cizího původu (která mají z hlediska estonštiny cizí strukturu) a u jmen vzdálenějších míst, o nichž se mluví méně často, se přidává koncovka -sse (např. Prahasse, Brnosse, Varssavisse, Veneetsiasse, Kairosse, Mehhikosse, Jaapanisse, …). Krátký illativ se častěji vyskytuje u estonských místních jmen nebo geograficky bližších míst.

Krátké illativy od názvů států:

NOM

ILL

Leedu

'Leetu

Poola

'Poola

Rootsi

'Rootsi

Soome

'Soome

Taani

'Taani

Iisrael

Iis'raeli

Krátké illativy od názvů měst např.:

NOM

ILL

Pärnu

'Pärnu

Narva

'Narva

Tartu

'Tartu

Valga

'Valka

Tallinn

Tal'linna

Haapsalu

Haap'sallu

Rakvere

Rak'verre

Võru

'Võrru

Kuressaare

Kures'saarde

Riia

'Riiga

Berliin

Ber'liini

Viin

'Viini

Pariis

Pa'riisi

New York

New'Yorki

Washington

Washing'toni

Budapest

Buda'pesti

Tři způsoby tvoření partitivu plurálu

Partitiv pl. je vždy v silném stupni.

1. Krátký tvar tvořený změnou koncového vokálu

Partitiv pl. se od tvarů partitivu sg. odliší změnou koncového (kmenového) vokálu.

1. i  e

sg.

pl.

(NOM)

('tund)

PART

'tundi

'tunde

('kass) 'kassi (PART sg.) : 'kasse (PART pl.)

('rong) 'rongi (PART sg.) : 'ronge (PART pl.)

('arst) 'arsti (PART sg.) : 'arste (PART pl.)

2. u  e

sg.

pl.

(NOM)

('laul)

PART

'laulu

'laule

('paks) 'paksu (PART sg.) : pakse (PART pl.)

(õnne'lik) õnne'likku (PART sg.) : õnne'likke (PART pl.)

3. e  i

sg.

pl.

(NOM)

(järv)

PART

järve

järvi

U některých deklinačních typů není kmenový vokál patrný z tvaru partitivu sg. (např. suur : suure : suurt, lapsi : lapse : last, mees : mehe : meest). Vyjdeme tedy z tvaru genitivu sg., který kmenový vokál obsahuje. Partitiv pl. je pak suuri, lapsi, mehi. (POZOR: genitiv sg. bývá ve slabém stupni, srov. lapse, suure, zatímco partitiv pl. v silném 'lapsi, 'suuri).

Podobně:

(inimene) : inimese (GEN sg.) : (inimest, PART sg.) : inimesi (PART pl.)

(harjutus) : harjutuse (GEN sg.) : (harjutust, PART sg.) : harjutusi (PART pl.)

Pozor také na slova se složitějšími kmenovými změnami: (uus) : uue (GEN sg.) : (uut) : uusi (PART pl.), (käsi ): käe (GEN sg.) : (kätt) : käsi (PART pl.).

d)

a  i

a  u

a  e

sg.

pl.

sg.

pl.

sg.

pl.

(NOM)

(koer)

(õun)

(muna)

PART

koera

koeri

õuna

õunu

muna

mune

Kmenový vokál a se může střídat s i nebo u, výjimečně i s e. Pro výběr vokálu existuje pravidlo, podle kterého se řídíme vokály první slabiky:

PART sg.

PART pl.

PART sg.

PART pl.

výjimky

vokál(y) první slabiky

vokál druhé slabiky

výměna za vokál

a

a

u

jalga

jalgu

pikka : pikki

silma : silmi

kinga : kingi

muna : mune

tuba : tube

õ

õuna

õunu

i

linna

linnu

ei

heina

heinu

o

i

looma

loomi

e

metsa

metsi

u

kuiva

kuivi

ä

pärna

pärni

ü

külma

külmi

2.  Zakončení tvaru partitivu pl. na -id

a)  slova, která končí na dlouhý vokál (v přízvučné slabice) a v partitivu sg. mají koncovku -d

maaNOM SG : maaGEN SG : maadPART SG : maidPART PL

suu : suid

öö : öid

töö : töid

idee : ideid

(Zakončení -id nelze použít u slov zakončených na dlouhé -ii, -uu nebo diftongy, proto koi : koisid, rüü : rüüsid, krae : kraesid.)

b)  slova, která mají v genitivu tři a více slabik a v partitivu sg. koncovku -t

tänavNOM SG : tänavaGEN SG : tänavatPART SG : tänavaidPART PL

väljak : väljaku : väljakuid

tume : tumeda : tumedaid

pilet : pileti : pileteid

(Pozor u slov s kmenovým vokálem i, kde by se mělo spojit i + id, je změna vokálu i > e a vznikne tak zakončení -eid.)

slova končící na -r, -l, -s, která vypouštějí předchozí vokál

number : numbri : numbrit : numbreid

mantel : mantli : mantlit : mantleid

tähtis : tähtsa : tähtsat : tähtsaid

slova, která mají v genitivu dvě slabiky a první dlouhá slabika je důrazná

'aasta : aastaid

některá odvozená slova zakončená na -s nebo -ne

küpsis : küpsise : küpsist : küpsiseid

sinine : sinise : sinist : siniseid

slova s příponou -kas

liblikas : liblika : liblikat : liblikaid

putukas : putuka : putukat :putukaid

slova s příponou -ne, jíž předchází konsonant

raudne : raudse : raudset : raudseid

slova zakončená na -e nebo -s s opačným kmenovým střídáním

mõte : mõtte : mõtet : mõtteid (PART pl. je vždy v silném stupni)

hammas : hamba : hammast : hambaid

3.  Koncovka partitivu pl. -sid

1. slova o dvou krátkých slabikách

emaNOM SG : emaGEN SG : emaPART SG : emasidPART PL

kõne : kõne : kõnesid

nimi : nime : nimesid

rida : rea : ridasid (PART pl. je vždy v silném stupni)

2. slova s dlouhou první slabikou, která ale není důrazná

tubli : tubli : tublisid

3. také jako paralelní varianta k možnosti 1 nebo 2a)

tund : tundi : tunde ~ tundisid

sõber : sõbra : sõpra : sõpru ~sõprasid

luu : luu : luud : luid ~ luusid

Varianta s koncovkou -sid je u slov, u kterých se připouští více možností, obvykle méně užívaná nebo někdy jen teoretická. Spíše se užije u slov cizího původu, která mají z hlediska estonštiny nezvyklou strukturu nebo působí nově a u nichž by tvar vytvořený podle možnosti 1 nebo 2 bylo těžké identifikovat, proto např. intervjuu : intervjuusid, revüü : revüüsid (ale od častěji užívaného idee : ideid). Užití koncovky -sid může kromě cizosti slova nahrávat také malá frekvence užívání (i u slov domácího původu), změna koncového vokálu by mohla způsobit, že by bylo obtížné tvar identifikovat s výchozím tvarem.

Z variant způsobu tvoření 2 a 3 má přednost varianta 2. Protože ale vytváří diftong (ai, ei, ui) v jiné než první slabice, nelze ji z fonotaktických důvodů vždy použít. Pak nezbývá než připojit koncovku -sid. Diftong se v neprvní slabice nemůže vyskytovat, pokud je první přízvučná slabika slova krátká nebo pokud je slovo dvouslabičné a první dlouhá slabika je nedůrazná (tvary jako *kõneid, *isaid, *tubleid estonská fonotaktická pravidla neumožňují).

Způsoby tvoření plurálu lze tedy shrnout:

1. kmenová změna (vokálu)

Typicky u slov, která k rozlišení genitivu sg. a partitivu sg. používají změnu kmene (konsonantů a/nebo prosodie slabiky).

Protože produktivní způsob skloňování je ten s kmenovým vokálem -i, často se setkáme s dvojicí partitivů (sg. a pl.): tundi – tunde, siili – siile, šokolaadi – šokolaade, aspekti – aspekte, …

2. zakončení -id

Typicky u slov, která partitiv sg. signalizují koncovkou (-t, -d).

3. koncovka -sid

Pokud nelze užít varianty 2 z fonotaktických důvodů (kõnesid, tublisid).

U neadaptovaných cizích slov a jmen.

U slov, která mají homonymní tvar NOM sg. = GEN sg. = PART sg. (isa, ema, vaba), tzn. jejich možnosti ohýbat se jsou omezené (podobně jako u cizích slov).

Skloňování zájmen

Osobní zájmena

já

ty

on/ona

my

vy

oni

NOM

mina / ma

sina / sa

tema / ta

meie / me

teie / te

nemad / nad

GEN

minu / mu

sinu / su

tema / ta

meie / me

teie / te

nende

PART

mind

sind

teda

meid

teid

neid

ALL

minule / mulle

sinule / sulle

temale / talle

meile

teile

nendele / neile

ADESS

minul / mul

sinul / sul

temal / tal

meil

teil

nendel / neil

ABLAT

minult / mult

sinult / sult

temalt / talt

meilt

teilt

nendelt / neilt

see „ten“, „to“, „tento“  need „ti“, „ty“, „tamti“

nominativ

see

need

genitiv

selle

nende

partitiv

seda

neid

illativ

sellesse / sesse

nendesse / neisse

inessiv

selles / ses

nendes / neis

elativ

sellest / sest

nendest / neist

allativ

sellele

nendele / neile

adessiv

sellel / sel

nendel / neil

ablativ

sellelt / selt

nendelt / neilt

translativ

selleks / seks

nendeks / neiks

terminativ

selleni

nendeni

essiv

sellena

nendena

abessiv

selleta

nendeta

komitativ

sellega

nendega

mis „co“   kes „kdo“   miski „něco“   keegi „někdo“

nominativ

mis

kes

miski

keegi

genitiv

mille

kelle

millegi

kellegi

partitiv

mida

keda

midagi

kedagi

allativ

millele

kellele

millelegi

kellelegi

adessiv

millel

kellel

millelgi

kellelgi

ablativ

millelt

kellelt

milleltki

kelleltki

translativ

milleks

kelleks

millekski /mikski

kellekski

komitativ

millega

kellega

millegagi

kellegagi

POZN. V hovorové estonštině se vyskytují také tvary millegiga, kellegile, …

mõni „některý“, „nějaký“, „jeden“  ükski „žádný“, „ani jeden“  kumb „který (ze dvou)“

nominativ

mõni

ükski

kumb

genitiv

mõne

ühegi

kumma

partitiv

mõnd / mõnda

ühtegi

kumba

illativ

mõnesse / mõnda

ühtegi / ühessegi

kumba / kummasse

adessiv

mõnel

ühelgi

kummal

translativ

mõneks

ühekski

kummaks

Např.:

Kas tead mõnda hea raamatupoodi? Znáš nějaké dobré knihkupectví?

ainult mõneks päevaks jen na několik dní

Kutsutud on ainult mõned sõbrad. Pozváno je jen pár přátel.

Ükski inimene ei usu mind. Nikdo mi nevěří.

Ta ei käinud ühelgi peol. Nebyl/a ani na jednom večírku.

Kumb on parem, suurem või väiksem? Který je lepší, menší, nebo větší?

Kumba soovite, heledamat või tumedamat? Který si přejete, světlejší, nebo tmavší?

kõik „všechno“, „všichni“  mõlemad „oba dva“

sg.

pl.

sg.

pl.

nominativ

kõik

kõik

---------

mõlemad

genitiv

kõige

kõigi / kõikide

mõlema

mõlemate

partitiv

kõike

kõiki

mõlemat

mõlemaid

illativ

kõike / kõigesse

kõikidesse / kõigisse

mõlemasse

mõlemaisse

adessiv

kõigel

kõikidel / kõigil

mõlemal

mõlemail

translativ

kõigeks

kõikideks / kõigiks

mõlemaks

mõlemaiks

Např.:

Pole vaja teada kõike. Není třeba vědět všechno.

Kõigil on palju tööd. Všichni mají mnoho práce.

Üks kõigi eest, kõik ühe eest. Jeden za všechny, všichni za jednoho.

Mõlemas sokis on augud. V obou ponožkách je díra.

mõlemal pool teed na obou stranách cesty

See oli mõlemale üllatus. Bylo to pro oba/obě překvapení.

numbridest, tähtedest või mõlemaist koosnev skládající se z čísel, písmen nebo obou

mitu „několik“, „několikerý“  mingi „nějaký“

sg.

pl.

sg.

pl.

nominativ

mitu

mitmed

mingi

mingid

genitiv

mitme

mitmete

mingi

mingite

partitiv

mitut

mitmeid

mingit

mingeid

adessiv

mitmel

mitmetel

mingil

mingitel

mitu kuud, aastat několik měsíců, let

See materjal sobib mitmeks otstarbeks. Ten materiál se hodí na vícero účelů.

Seda võib teha mitmel eri kombel. To se dá udělat více různými způsoby.

mingi suur loom nějaké velké zvíře

Mingil moel peame hakkama saama. Nějakým způsobem to musíme zvládnout.

Arvutuses on mingi viga. Ve výpočtu je nějaká chyba.

reflexivní zájmeno ise „sám“

sg.

pl.

nominativ

ise

ise

genitiv

enese / enda

eneste / endi

partitiv

ennast / end

endid

illativ

enesesse / endasse

enestesse / endisse

adessiv

enesel / endal

enestel / endil

Ma pesen ennast/end. Umyju se.

See sõltub lastest enestest. To záleží na dětech samých.

Meis endis on viga. Chyba je v nás samých.

Enda arvates tegi ta õigesti. Podle sebe konal/a správně.

Pro zájmeno iseenese, iseenda „sám (sebe)“ se používají zdvojené tvary s ise- připojeným před výše uvedené pádové tvary (nominativ neexistuje):

Reetsid iseenese. Zradil jsi sám sebe. / Zradila jsi sama sebe.

Ta võitles iseendaga. Bojoval sám se sebou. / Bojovala sama se sebou.

Reflexivní zájmeno oma „svůj“ se obvykle neskloňuje, je stále ve tvaru genitivu:

Ta elab oma suures korteris teises linnas. Bydlí ve svém velkém bytě v jiném městě.

reciproční zájmena teineteise   a üksteise „jeden druhého“, „navzájem“

NOM

---------

NOM

----------

GEN

teineteise

GEN

üksteise

PART

teineteist

PART

üksteist

ILL

teineteisesse

ILL

üksteisesse

Zájmeno teineteise se používá pro vyjádření vztahu mezi dvěma:

Nad silmitsesid teineteist. Dívali se jeden na druhého.

Me ei saanud teineteisest aru. Nerozuměli jsme si.

Mõlemal on teineteisele palju rääkida. Oba si mají co říct.

Zájmeno üksteise se používá pro vyjádření vztahu mezi více lidmi:

Nad said üksteisega hästi läbi. Vycházeli spolu dobře.

Naabrid sageli ei tunnegi üksteist. Sousedi se často ani neznají.

(V hovorové estonštině se popsaný rozdíl mezi teineteise a üksteise někdy nedodržuje.)

Slovesa

Kategorie slovesa

U estonských sloves se pro praktické účely obvykle uvádějí dva infinitivní tvary, tzv. MA-infinitiv (s koncovkou -ma) a DA-infinitiv (s koncovkou -da/-ta/-a). Ve slovnících bývají slovesa uvedena nejprve ve tvaru MA-infinitivu, často se uvádí i DA-infinitiv a 1. osoba sg. indikativu, někdy i minulé impersonální participium, tzv. TUD-participium (např. elama : elada : elan : elatud). Když vyjdeme z těchto forem, můžeme vytvořit kterýkoli tvar i od sloves se složitějšími kmenovými změnami, při odvozování tvarů lze však vycházet i ze slovesných tříd (viz dále).

Koncovky osob v prézentu a imperfektu jsou následující:

prézens

imperfektum

Sg

pl

sg

pl

1. osoba

-n

-me

-n

-me

2. osoba

-d

-te

-d

-te

3. osoba

-b

-vad

-Ø

-d

Estonská slovesa mají vedle finitních slovesných tvarů jednotlivých osob také tvary impersonální, které odkazují na blíže nespecifikovanou životnou osobu (např. tihti küsitakse seda küsimust „na tuhle otázku se často někdo ptá“, siin kirjutatakse test „tady se píše test“, varem sellesse usuti „dřív se tomu věřilo“). Věta se slovesem v impersonálu je bez subjektu.

Slovesa rozlišují čtyři časy (prézens, imperfektum, perfektum, plusquamperfektum) a pět způsobů (indikativ, kondicionál, imperativ, jussiv, kvotativ). Jejich kombinovatelnost shrnuje následující tabulka.

prézens

imperfektum

perfektum

plusquamperfektum

indikativ

elan^3

elasin

olen elanud

olin elanud

kondicionál

elaks(in)

oleks(in) elanud

imperativ

ela! elage!

jussiv

elagu!

olgu elanud!

kvotativ

elavat

olevat elanud

Imperfektum je termín, kterým se v gramatikách tradičně označuje prostý minulý čas, používaný pro děj, který proběhl v minulosti. Oproti tomu perfektum obvykle odkazuje na situaci s relevancí k současnosti, plusquamperfektum pak na situaci před určeným bodem v minulosti. V současné estonštině se hojně užívá imperfekta tam, kde bychom očekávali perfektum, např. lõpetasin ülikooli „dokončil/a jsem univerzitu“ místo očekávaného olen lõpetanud ülikooli.

V kondicionálu se u slovesa často vynechávají koncovky osoby a osoba je signalizována jen osobním zájmenem: ma elaks (bez osobní koncovky u slovesa) nebo (ma) elaksin (s koncovkou osoby) „bydlel/a bych“, podobně sa elaks = (sa) elaksid, me elaks = (me) elaksime, … (Oba tvary jsou považovány za správné, v mluvené estonštině jsou běžnější tvary bez koncovky osoby.)

Jussiv obvykle vyjadřuje jednání očekáváné od třetí osoby, příkaz nebo přání, např. Mari oodaku mind! „Ať na mě Mari počká!“, Eks mingu ja vaadaku järele! „No tak ať jde/jdou a podívá/podívají se!“, Olgu! „Budiž!“, „Dobrá!“, Elagu Eesti! „Ať žije Estonsko!“.

Použitím kvotativu mluvčí oslabuje svou odpovědnost za dané tvrzení, stává se pouze zprostředkovatelem (Ta rääkivat saksa keelt. „On/Ona prý mluví německy.“). Kvotativ i jussiv se vyskytují spíše zřídka.

3  Tabulka uvádí následující tvary slovesa elama „žít“: pro indikativ a kondicionál tvary 1. osoby sg., pro imperativ tvary 2. osoby sg. a pl. Jussiv má pouze 3. osobu bez rozlišení čísla, kvotativ nerozlišuje osoby.

Časování sloves

Od tvarů MA-infinitivu, DA-infinitivu a 1. osoby sg. vytvoříme další slovesné tvary, které používají stejný kmen jako výchozí tvary:

podoba užívaného kmene

MA-infinitiv 

imperfektum

přítomné participium

vždy silný kmen

DA-infinitiv 

NUD-participium

DES-gerundium

imperativ – kromě 2. os. sg.

silný / slabý kmen
(podle slovesné třídy)4

1. osoba prézentu 

kondicionál

imperativ – 2. osoba sg.

silný / slabý kmen
(podle slovesné třídy)

impersonál a TUD-participium

vždy slabý kmen

Proto např. MA-INF: õppi-ma („učit se, studovat“)

→ IMPF: õppi-sin, õppi-sid, õppi-s, õppi-sime, õppi-site, õppi-sid

→ přítomné (aktivní) participium: õppi-v

DA-INF: õppi-da

→ NUD-participium: õppi-nud

→ DES-gerundium: õppi-des

→ imperativ 2. os. pl.: õppi-ge!

1. osoba prézentu: õpi-n

→ kondicionál: õpi-ksin, õpi-ksid, õpi-ks, õpi-ksime, õpi-ksite, õpi-ksid

→ imperativ 2. os. sg.: õpi!

Impersonál a TUD-participium nemají podobnou souvislost s kmenem jiné kategorie a jsou vždy slabé:

õpi-takse, õpi-ti, õpi-tud

4  O použití silných a slabých kmenů dále, srov. také kapitolu 2 Různé podoby kmene.

Vzory pro časování sloves

Slovesné třídy jsou rozlišeny v prvé řadě podle toho, jaké koncovky mají slovesa v kategoriích, které mají koncovkové alomorfy:

I. třída

II. třída

III. třída

IV. třída

V. třída

õppima

hakkama

õmblema

saatma

tulema

DA-INF

-da

-ta

-da

-a

-{l, n, r} a

imperfektum
(3. os. sg/ostatní osoby)

-s/-si-

-s/-si-

-s/-si-

-is/-si-

-i

imperativ

-ge

-ke

-ge

-ke

-ge

impersonál
(prézens, kladný)

-takse

-takse

-dakse

-takse

- {l, n, r}akse

TUD-participium

-tud

-tud

-dud

-tud

-dud

Od I. k V. třídě výrazně klesá počet sloves, která se časují podle daného vzoru. Zároveň vzrůstá počet možných proměn kmene a nepravidelností.

I. třída elama/õppima

MA-INF

DA-INF

1. osoba prézentu

ela-ma

'õppi-ma

ela-da

'õppi-da

ela-n

õpi-n

K této třídě patří převážná část estonských sloves.

Slovesa se časují dvěma způsoby. V prvním případě se jednotlivé tvary tvoří od jediného kmene (ela-ma) ‒ tak se chovají všechna slovesa, jejichž kmen je delší než dvě slabiky (kirjuta-ma, joonista-ma, paranda-ma, tähenda-ma aj.). K druhému způsobu (õppima) patří slovesa, která mají v MA-infinitivu i DA-infinitivu silný stupeň a v 1. osobě stupeň slabý. Další tvary slovesa mají silný nebo slabý stupeň podle toho, ze kterého tvaru je tvoříme (z MA-infinitivu, DA-infinitivu nebo 1. osoby sg.). Střídání stupňů může být pouze prosodické, ať už se v ortografii odráží ( 'õppima : 'õppida : õpin, 'kukkuma : 'kukkuda : kukun), nebo neodráží ( 'kaaluma : 'kaaluda : kaalun). Může jít také o střídání prosodické a střídání délky kmenového konsonantu ('liikuma : 'liikuda : liigun, 'vältima : 'vältida : väldin). Oba druhy střídání se týkají i slov cizího původu (srov. boi'kottima : boiko'ttida : boikotin „bojkotovat“, 'streikima : 'streikida : streigin „stávkovat“). Některá slovesa mají tendenci nepodléhat střídání (pak se časují podle vzoru elama), u některých takových jsou i normativně povoleny dvojí tvary (např. 'lõppema : lõpen i 'lõppen, 'tekkima : tekin i 'tekkin). U starších estonských sloves se objevuje i hůře odhadnutelné kvalitativní střídání kmenových konsonantů (lugema : lugeda : loen, kaduma : kaduda : kaon, siduma : siduda : seon, sulgema : sulgeda : sulen, tohtima : tohtida : tohin, kõndima : kõndida : kõnnin, sündima : sündida : sünnin).

II. třída hakkama

MA-INF

DA-INF

1. osoba prézentu

'hakka-ma

haka-ta

'hakka-n

Co do velikosti jde o druhou největší skupinu sloves, přesto o mnoho menší než předchozí. Koncovka DA-infinitivu má podobu -ta. Kmen slovesa je dvouslabičný. Všechna slovesa procházejí střídáním, DA-infinitiv je ve slabém stupni, 1. osoba v silném. Opět jsou možné různé podoby střídání stupňů (srov. např. 'hüppama : hüpata, 'ootama : oodata, 'aitama : aidata) včetně hůře předvídatelného kvalitativního střídání (oskama : osata, uhkama : uhata, hindama : hinnata, lendama : lennata, tõmbama : tõmmata, algama : alata, kaebama : kaevata, muigama : muiata).

III. třída õmblema

MA-INF

DA-INF

1. osoba prézentu

õmble-ma

õmmel-da

õmble-n

Slovesa mají kromě změny stupňů (slabý je DA-infinitiv) ještě změnu tvaru kmene spočívající ve změně pořadí hlásek -le- : -el- na konci kmene. Slabou formu kmene (-el-) mají všechny tvary tvořené od DA-infinitivu (õmmel-nud, õmmel-des, õmmel-ge!) i impersonál a TUD-participium (õmmeldakse, õmmeldi, õmmel-dud). Tvary tvořené na základě MA-infinitivu nebo kmene 1. osoby mají silný -le- kmen (õmblesin, õmbleksin, õmble!).

Patří sem např. slovesa riidlema : riielda, 'võitlema : võidelda, 'näitlema : näidelda, 'võistlema : võistelda, kahtlema : kahelda.

Některá slovesa s kmenem končícím v MA-infinitivu na -le- však do této třídy nepatří a časují se bez kmenové změny podle vzoru elama (např. esitlema : esitleda : esitlen, arutlema : arutleda : arutlen, taotlema : taotleda : taotlen, loetlema : loetleda : loetlen). Další skupina sloves může mít dvojí tvary. Jedná se o slovesa, jejichž kmen končí na -ele-, např. tegelema : tegeleda ~ tegelda : tegelen, kõnelema : kõneleda ~ kõnelda : kõnelen. Mohou se tedy časovat bez kmenových změn podle vzoru elama. Pokud se časují se změnou v kmeni, kmen se krátí o koncové -e- v DA-infinitivu, ve tvarech z něj odvozených a v impersonálu, např. kõnelda, kõnelnud, kõneldi, kõneldud (od vzoru õmblema se pak liší tím, že nemají střídání stupňů).

Dvě frekventovaná slovesa mõtlema „myslet“ a ütlema „říct“ mají dubletní tvary (mõtlema : mõelda ~ mõtelda, mõelge ~ mõtelge, mõelnud ~ mõtelnud, mõeldi ~ mõteldi a ütlema : öelda ~ ütelda, öelge ~ ütelge, öelnud ~ ütelnud, öeldi ~ üteldi).

IV. třída saatma

MA-INF

DA-INF

1. osoba prézentu

impersonál

saat-ma

saata

saada-n

saadetakse

and-ma

anda

anna-n

antakse

'seis-ma

laul-ma

'seista

laulda

seisa-n

laula-n

seistakse

lauldakse

Počet sloves této třídy je omezený. Střídání stupňů je analogické se vzorem õppima, ale kmenové změny jsou o trochu složitější. Jednotlivé podskupiny (saatma, andma, seisma a laulma) se liší zejména tvarem impersonálu.

Do IV. třídy patří slovesa, jejichž kmen v MA-infinitivu končí na -l, -n, -r, -s, -k, -p, -t, -d. V imperfektu se k tomuto kmeni připojuje sufix -si- (saatsin, saatsid, saatsime, saatsite), 3. osoba sg. má -is (saatis, andis, seisis, laulis). V nominativu přítomného participia se vkládá vokál -e-, saatev (GEN saatva), andev, seisev, laulev.

Do podskupiny saatma patří např. muutma : muudan : muudetakse, kartma : kardan : kardetakse, suutma : suudan : suudetakse, sõitma : sõidan : sõidetakse, ostma : ostan : ostetakse, 'tõstma : tõstan : tõstetakse. Po ortografické stránce jsou zvláštní slovesa 'võtma : 'võtta : võtan : võetakse, jätma : jätta : jätan : jäetakse, tapma : tappa : tapan : tapetakse, petma : petta : petan : petetakse (gemináta se v nich v důrazné slabice značí jedním p, t v sousedství jiného konsonantu, v pozici mezi dvěma vokály pp, tt, srov. v imperfektu petsin a pettis). Pět sloves má zvláštní tvar impersonálu: jätma : jäetakse, võtma : võetakse, katma : kaetakse, matma : maetakse, kütma : köetakse.

Podskupina andma je málo početná, dále např. kandma : kanda : kannan : kantakse, tundma : tunda : tunnen : tuntakse (u tohoto slovesa je kmenový vokál -e-, u ostatních sloves podskupiny -a-), jõudma : jõuda : jõuan : jõutakse, leidma : leida : leian : leitakse, teadma : teada : tean : teatakse.

Do podskupiny seisma bychom mohli zařadit také maksma : maksta : maksan : makstakse, maitsma : maitsta : maitsen : maitstakse, jooksma : joosta : jooksen : joostakse, laskma : lasta : lasen : lastakse (kmenovým vokálem je tu -e- nebo -a-). V imperfektu u těchto sloves splývá -s- kmene a -s- v koncovce imperfekta (jooksin, maksin), ne však ve třetí osobě (jooksis, maksis) a nikdy u sloves maitsma a kaitsma (maitsesin, maitses, kaitsesin, kaitses).

Do podskupiny laulma patří také naerma : naerda : naeran : naerdakse nebo kuulma : kuulda : kuulen : kuuldakse.

V. třída tulema

MA-INF

DA-INF

1. osoba prézentu

impersonál

1. osoba IMPF

tule-ma

tul-la

tule-n

tullakse

tulin

Do V. třídy patří pět frekventovaných sloves (olema, tulema, panema, minema,
surema).

Imperfektum má koncovku -i-. V DA-infinitivu a DES-gerundiu je počáteční konsonant koncovky (-d-) asimilován s koncovým konsonantem slovesa (tulla, olla, panna, minna, surra, tulles, olles, pannes, minnes, surres). Podobně je tomu v prézentním tvaru impersonálu (tullakse, ollakse, pannakse, minnakse, surrakse), ale ne však už v dalších formách impersonálu (ei tulda, tuldi, tuldud). (K asimilaci nedochází ani v případě NUD-participia: olnud, tulnud, pannud, surnud).

Sloveso olema má zvláštní podobu 3. osoby obou čísel (on) a paralelní tvary záporu (ei ole ~ pole, ei olnud ~ polnud, ei oleks ~ poleks).

Sloveso minema má podle této třídy jen některé tvary, protože supletivní kmen a některé jeho tvary se tvoří od jiného kmene (viz dále).

Nepravidelná slovesa

Další tabulky shrnují skloňování skupin sloves, která se kvůli některým svým vlastnostem nehodí do výše uvedených skupin (za nepravidelná slovesa bychom samozřejmě mohli pokládat také slovesa IV. a V. třídy). Uvedena jsou frekventovanější slovesa.

MA-INF

DA-INF

1. os. prézentu

3. os. IMPF

NUD-participium

impersonál
(kladně/záporně)

jooma

juua

joon

jõi

joonud

juuakse / ei jooda

sööma

süüa

söön

sõi

söönud

süüakse / ei sööda

tooma

tuua

toon

tõi

toonud

tuuakse / ei tooda

looma

luua

loon

lõi

loonud

luuakse / ei looda

lööma

lüüa

löön

lõi

löönud

lüüakse / ei lööda

MA-INF

DA-INF

1. os. prézentu

3. os. IMPF

impersonál (kladně/záporně)

saama

saada

saan

sai

saadakse / ei saada

jääma

jääda

jään

jäi

jäädakse / ei jääda

MA-INF

DA-INF

1. os. prézentu

1. / 3. os. IMPF

impersonál
(kladně/záporně)

käima

käia

käin

käisin/käis

käiakse / ei käida

müüma

müüa

müün

müüsin/müüs

müüakse / ei müüda

viima

viia

viin

viisin/viis

viiakse / ei viida

MA-INF

DA-INF

1. os. prézentu

1. / 3. os. IMPF

impersonál
(kladně/záporně)

keema

keeda

keen

keesin/kees

keedakse / ei keeda

näima

näida

näin

näisin/näis

näidakse / ei näida

võima

võida

võin

võisin/võis

võidakse / ei võida

MA-INF

DA-INF

1. os. prézentu

1. a 3. os. IMPF

impersonál
(kladně/záporně)

tegema

teha

teen

tegin/tegi

tehakse / ei tehta

nägema

näha

näen

nägin/nägi

nähakse / ei nähta

pidama „muset“

pidada

pean

pidin/pidi

–––

pidama „držet,
pokládat za“

pidada

pean

pidasin/pidas

peetakse / ei peeta

ajama

ajada

ajan

ajasin/ajas

aetakse / ei aeta

Sloveso minema : lähen má supletivní kmen:

MA-INF

minema

DA-INF

minna

prézens (1. osoba)

lähen

imperfektum (1. a 3. osoba)

läksin, läks

imperativ (2. osoba sg. a pl.)

mine, minge

imperativ (1. osoba pl.)

lähme ~ mingem, ärme lähme ~ ärgem mingem

Impersonál

minnakse, ei minda, mindi, mindud

nud-participium

läinud

přítomné participium

minev

Shrnutí slovesných kategorií a jejich koncovek

(Vynecháváme následující složené tvary: minulý kondicionál a kvotativ, perfektum a plusquamperfektum)

Osoba

Impersonál

Kladně

Záporně

Kladně

Záporně

Indikativ prézentu

-n

-me

(ei+)

_

-dakse / -takse / -akse

-da / -ta

-d

-te

-b

-vad

Indikativ imperfekta

-sin / -in

-sime / -ime

(ei+)

-nud

-di / -ti

-dud / -tud

-sid/ -id

-site / -ite

-s / -is /-i

-sid / -id

Kondicionál

-ks(in)

-ks(ime)

(ei+)

-ks

-daks / -taks

-ks(id)

-ks(ite)

-ks

-ks(id)

Imperativ

-gem / -kem

(ärgem / ärme+)

-gem/ -kem

_

-ge / -ke

(ära)

(ärge+)

-ge/-ke

Jussiv

-gu / -ku

(ärgu+) -gu/-ku

-dagu / tagu

Kvotativ

-vat

(ei+)

-vat

-davat / -tavat

Imperativ 2. osoby sg. je signalizován tvarem slovesa (kmen slovesa je shodný s kmenem 1. os. sg.), nemá koncovku, např. räägi! „mluv!“, istu! „posaď se!“, oota! „počkej!“.

Záporné slovesné tvary jsou složeny pomocí záporky ei. V přítomném čase za ní stojí holý kmen slovesa (např. ma ei räägi „nemluvím“, nad ei oota „nečekají“). V záporných slovesných tvarech může být osoba signalizována pouze osobním zájmenem, např. v indikativu ma ei ela, sa ei ela, …, v imperfektu ma ei elanud, sa ei elanud, v kondicionálu ma ei elaks, sa ei elaks, …., v kvotativu ta ei elavat. Impersonální záporné tvary jsou pak: ei elata, ei elatud, ei elataks.

Imperativ negujeme přidáním ära (2. os. sg.) / ärge (2. os. pl.) ke tvaru imperativu, např. ära räägi „nemluv“ / ärge rääkige „nemluvte“, ära oota „nečekej“ / ärge oodake „nečekejte“. 1. os. pl. má záporku ärgem, např. ärgem rääkigem „nemluvme“, ale běžnější a stylově méně zatížený je kratší zápor (který vynechává koncovky imperativu) ärme räägime „nemluvme“, podobně ärgem mingem nebo ärme lähme „nechoďme“.5

V jussivu se přidává záporka ärgu, např. ärgu oodaku „ať se nečeká“.

Složené slovesné časy (perfektum a plusquamperfektum) se tvoří pomocí tvarů slovesa olema „být“ a (stejně jako záporné personální imperfektum) pomocí minulého aktivního participia (NUD-participium).

Kladně

záporně

PERF

(ma) olen elanud

(me) oleme elanud

ma ei ole elanud

me ei ole elanud

(sa) oled elanud

(te) olete elanud

sa ei ole elanud

te ei ole elanud

ta on elanud

nad on elanud

ta ei ole elanud

nad ei ole elanud

PLPERF

(ma) olin elanud

(me) olime elanud

ma ei olnud elanud

me ei olnud elanud

(sa) olid elanud

(te) olite elanud

sa ei olnud elanud

te ei olnud elanud

ta oli elanud

nad olid elanud

ta ei olnud elanud

nad ei olnud elanud

5  I kladná forma imperativu 1. osoby pl., např. oodakem „počkejme“ je stylově příznaková, použije se pouze ve velmi formálním kontextu.

Souhrnně tedy:

Kladně

záporně

PERF

prézentní tvary slovesa olema

+ NUD-participium

osobní zájmeno + ei ole

+ NUD-participium

PLPERF

imperfektní tvary slovesa olema

+ NUD-participium

osobní zájmeno + ei olnud

+ NUD-participium

Impersonál

U tvarů impersonálu se mohou navzájem lišit kladný prézentní tvar (s koncovkou -takse/ -dakse/-akse) na jedné straně a všechny zbývající impersonální tvary, zápor přítomného času, imperfektum a neindikativní tvary na straně druhé. Koncovky pravidelných sloves (I. – IV. třída) jsou však vždy paralelní: t/d je v kladném prézentním tvaru a zůstává i v ostatních tvarech, slovesa tedy mají koncovky -takse, -ta, -ti, -tud nebo -dakse , -da, -di, -dud. Paralelní jsou koncovky i u některých nepravidelných sloves.

MA-INF

DA-INF

prézens

imperfektum

kladně

záporně

kladně

záporně

õppima

õppida

õpitakse

ei õpita

õpiti

ei õpitud

hakkama

hakata

hakatakse

ei hakata

hakati

ei hakatud

õmblema

õmmelda

õmmeldakse

ei õmmelda

õmmeldi

ei õmmeldud

saatma

saata

saadetakse

ei saadeta

saadeti

ei saadetud

andma

anda

antakse

ei anta

anti

ei antud

seisma

seista

seistakse

ei seista

seisti

ei seistud

laulma

laulda

lauldakse

ei laulda

lauldi

ei lauldud

Navzájem se lišící tvary mají slovesa uvedená v V. třídě a mnohá nepravidelná slovesa:

MA-INF

DA-INF

prézens

imperfektum

kladně

záporně

kladně

záporně

olema

olla

ollakse

ei olda

oldi

ei oldud

tulema

tulla

tullakse

ei tulda

tuldi

ei tuldud

panema

panna

pannakse

ei panda

pandi

ei pandud

surema

surra

surrakse

ei surda

surdi

ei surdud

minema

minna

minnakse

ei minda

mindi

ei mindud

jooma

juua

juuakse

ei jooda

joodi

ei joodud

sööma

süüa

süüakse

ei sööda

söödi

ei söödud

tooma

tuua

tuuakse

ei tooda

toodi

ei toodud

looma

luua

luuakse

ei looda

loodi

ei loodud

lööma

lüüa

lüüakse

ei lööda

löödi

ei löödud

käima

käia

käiakse

ei käida

käidi

ei käidud

müüma

müüa

müüakse

ei müüda

müüdi

ei müüdud

viima

viia

viiakse

ei viida

viidi

ei viidud

tegema

teha

tehakse

ei tehta

tehti

ei tehtud

nägema

näha

nähakse

ei nähta

nähti

ei nähtud

Nepravidelnosti při tvoření impersonálu (uváděny u slovesných tříd) se mohou týkat také kmene.

Impersonální tvary perfekta a plusquamperfekta jsou opět složeny z tvarů slovesa být (3. osoba sg.) a impersonálního neboli TUD-participia:

Uksed on suletudPERF. Dveře jsou zavřeny.

Meid on oodatudPERF. Jsme očekáváni.

Meid ei ole kutsutudPERF. Nebyli jsme pozváni.

Töö oli eilseks lõpetatudPLPERF. Práce byla včera dokončena.

Kiri/kirja ei ole saadetud. Dopis nebyl poslán.

Täna ei müüdudPERF turul kalu. Dnes se na trhu neprodávaly ryby.6

6  Estonský impersonál může vykazovat určité rysy pasiva, např. je někdy možné současné vyjádření konatele (pomocí elativu nebo konstrukce „tema poolt“):

minu isa poolt kirjutatud kiri dopis napsaný mým otcem

Infinitivy a participia

Participia

impersonální 7

Přítomné

-v

-dav / -tav

Minulé

-nud

-dud / -tud

Přítomné participium se tvoří od kmene MA-infinitivu (tj. silného):

õppima – õppiv, hakkama – hakkav, õmblema – õmblev, tulema – tulev.

Jestliže kmen končí na konsonant, vkládá se -e-: andma – andev, saatma – saatev.

Participium lze skloňovat:

tulev : tuleva : tulevat : tulevate : tulevaid : …,

andev : andva : andvat : andvate : andvaid : … (vkladné -e- při skloňování odpadá)

Participium se nejčastěji používá v pozici kongruentního atributu, přičemž se jeho tvar shoduje s řídícím členem v čísle a pádě:

tuleval aastal v nadcházejícím roce

elavatele inimestele žijícím lidem

Minulé participium se tvoří od kmene DA-infinitivu připojením koncovky -nud:

õppida – õppinud, hakata – hakanud, õmmelda – õmmelnud, saata – saatnud, andma – andnud, laulda – laulnud, tulla – tulnud.

Participium se používá ve složených minulých časech (v perfektu a plusquamperfektu) a v záporných tvarech imperfekta, minulého kondicionálu a kvotativu. Lze ho také užít jako atributu, v této pozici se neskloňuje a zůstává ve stále stejném tvaru:

Nad olid tema käitumisest üllatatud. Byli jeho chováním překvapeni.

Õunapuud olid külmast kahjustatud. Jabloně byly poškozeny mrazem.

(Hranice mezi impersonálním a pasivním užitím nemusí být vždy jednoznačná. Primárním úkolem impersonálu je vyjádření děje, aniž bychom ukázali na původce tohoto děje. Při užití pasiva se do centra pozornosti namísto původce dějě přesouvá objekt zasažený dějem.)

7  Impersonální participia (s koncovkami -tav/-dav a -tud/-dud) bychom mohli nazvat také pasivními participii (v opozici k aktivním participiím s koncovkami -v a -nud). Termín impersonální byl upřednostněn kvůli tomu, aby nezanikla souvislost s tvary impersonálu rozebíranými výše, které se tvoří stejným způsobem.

saabunud külaline host, který dorazil

saabunud külalised hosté, kteří dorazili

läinud aastal minulý rok / v minulém roce

Impersonální participia vytvoříme na základě již známých impersonálních tvarů. Distribuce -d/-t je stejná jako v záporném prézentním tvaru, minulých tvarech a neindikativních tvarech impersonálu:

õppima : ei õpita : õpiti : õpitaks : õpitav : õpitud

sööma : ei sööda : söödi : söödaks : söödav : söödud

tulema : ei tulda : tuldi : tuldaks : tuldav : tuldud

õmblema : ei õmmelda : õmmeldi : õmmeldaks : õmmeldav : õmmeldud

tegema : ei tehta : tehti : tehtaks : tehtav : tehtud

Přítomné impersonální participium lze skloňovat:

söödav seen jedlá houba

õpitavad sõnad slova (určená) k naučení

müüdav maja dům na prodej

Minulé impersonální participium se v pozici atributu neskloňuje:

tehtud töö udělaná práce

loetud raamatud přečtené knihy

müüdud majadest z prodaných domů

minu isa (poolt) kirjutatud kiri dopis napsaný mým otcem

Infinitivy

Z tzv. MA-infinitivu a DA-infinitivu můžeme odvodit další formy:

MA-INF

illativ ütlema

DA-INF

öelda

inessiv ütlemas

DES-gerundium

inessiv öeldes

elativ ütlemast

translativ ütlemaks

abessiv ütlemata

Příklady použití:

Lähen ujuma. Jdu plavat.

Ma käisin ujumas. Byl/a jsem plavat.

Ta tuleb ujumast veerand kaheksa. Přijde z plavání o čtvrt na osm.

Ta keeldus haiglasse minemast. Odmítl/a jít do nemocnice.

Mari lakkas söömast. Mari přestala jíst.

Vabandan segamast. Omlouvám se za vyrušení.

Tänan küsimast. Děkuji za optání.

Tvary MA-infinitivu lze do věty zapojit s ohledem na finitní tvar slovesa v dané větě a na jeho význam: Srov. käisin ujulas „byl/a jsem v bazénu“ a käisin ujumas „byl/a jsem plavat, tulime ujulast „přišli/y jsme z bazénu“ a tulime ujumast „přišli/y jsme z plavání“.

Sloveso jätma „nechat, zanechat“ při použití s MA-INF v abessivu vyjadřuje „nechat něco neudělané, bez udělání“.

Jätsin nõusid pesemata. Nechal/a jsem nádobí neumyté.

Podobně lze použít sloveso jäämä „zůstat“:

Töö jäi tegemata. Práce zůstala neudělaná.

MA-infinitiv ve spojení s koncovkou translativu vyjadřuje účel nebo cíl:

Vältimaks suurt maanteed, keerasime vasemale. Abychom se vyhnuli velké silnici, zahnuli jsme doleva.

See võrdlus on ehk parim viis kirjeldamaks praegust olukorda. To přirovnání je asi nejlepší způsob, jak popsat současnou situaci.

DES-gerundium vyjadřuje děj současný s dějem finitního slovesa:

Oodates rongi ma lugesin. Když jsem čekal/a na vlak, četl/a jsem si.

Mees norskab magades. Muž chrápe ve spánku.

Kooli tulles nägin tänaval vana sõpra. Když jsem přicházel/a do školy, viděl/a jsem na ulici starého přítele.

Rahakotti otsides leidsin hoopis oma võtmed. Když jsem hledal/a peněženku, našel/našla jsem místo ní své klíče.

Přítomná participia dala základ také ustálené infinitivní konstrukci, kterou lze nahradit vedlejší větu:

Ma uskusin sind magavat. (Ma uskusin, et sa magad.)

Kuulsin toas lauldavat. (Kuulsin, et toas lauldakse.)

Vazby s MA-infinitivem a DA-infinitivem

Slovesa a fráze pojící se se slovesem ve tvaru MA-infinitivu

pidama

muset

pean minema

musím jít

hakkama

začít

hakkan kirjutama

začínám psát

õppima

učit se, studovat

õpin joonistama

(na)učím se kreslit

õpetama

učit

õpetab laulma

učí zpívat

jääma

zůstat

jään ootama

počkám (dosl. zůstanu čekat)

tulema

přijít

tulen vaatama

přijdu se podívat

sõitma

jet

sõidan puhkama

jedu odpočívat

ruttama

pospíšit si

ruttan vaatama

spěchám se podívat

kiirustama

pospíšit si, spěchat

kiirustan lõpetama

uspíším konec

saatma

poslat

saadan (tema) küsima

pošlu (ho/ji) zeptat se

valmis olema

být připraven

olen valmis ära minema

jsem připraven odejít

nõus olema

souhlasit

olen nõus tegema

souhlasím, že udělám

Slovesa a fráze pojící se se slovesem ve tvaru DA-infinitivu

tahtma

chtít

tahan minna

chci jít

võima

moct

võin tulla

můžu přijít (je to má vůle, mé rozhodnutí, mám právo)

tohtima

smět

tohin rääkida

smím mluvit

saama

moct

saan tulla

můžu přijít (vnější okolnosti mi nebrání, je mi dovoleno)

püüdma

snažit se

püüan unustada

snažím se zapomenout

lubama

slíbit

luban teha

slibuju, že to udělám

aitama

pomoct

aitan lahendada

pomůžu vyřešit

oskama

umět

oskan uisutada

umím bruslit

armastama

milovat

armastan lugeda

miluju čtení

meeldima

líbit se

meeldib suusatada

líbí se mi lyžování

soovima

přát si

soovin tellida

přeju si objednat

jaksama

být schopen, být s to

jaksan tõusta

můžu (jsem schopen) vstát

kartma

bát se

kardan üksi koju minna

bojím se jít domů sám/sama

keelama

zakázat

keelan sul seda teha

zakazuju ti to udělat

maksma, tasuma

vyplatit se

seda ei maksa / ei tasu uskuda

tomu se nevyplatí věřit

on vaja

je třeba

pole vaja aidata

není třeba pomáhat

on tarvis

je třeba

töö on tarvis teha

práci je třeba udělat

on aega

je čas

on aega puhata

je čas odpočívat

on hilja

je pozdě

on hilja sellest rääkida

je pozdě o tom mluvit

on vara

je brzy

on vara sellega alustada

je předčasné s tím začínat

on + adjektivum (kerge, raske, hea, halb, igav, ilus, kasulik)

oleks hea otsustada

bylo by dobré se rozhodnout

on huvitav jälgida

je zajímavé sledovat

on igav kuulata

je nudné poslouchat

Adverbia a adpozice

Některá adverbia a postpozice se ohýbají v jedné trojici lokálních pádů, rozlišují tak lokální význam statický (nacházení se v určité lokalitě bez pohybu) a dva lokální významy dynamické – směr do/k a směr z/od (viz kapitola 3.2 Příklady užití pádů). (Vnitřní a vnější lokalita není obvykle rozlišena. Jen některé z následujících tvarů adverbií a postpozic mají pravidelné koncovky lokálních pádů.)

Ohebná adverbia místa

Kde?

Kam?

Odkud?

siin „tady“

siia „sem“

siit „odtud“

seal „tam“

sinna „tam“

sealt „odtamtud“

kaugel „daleko“

kaugele „daleko“

kaugelt „zdaleka“

lähedal „blízko“

lähedale „blízko“

lähedalt „zblízka“

lähemal „blíž“

lähemale „blíž (k něčemu)“

lähemalt „z větší blízkosti“

all „dole“

alla „dolů“

alt „zdola, zespodu“

üleval „nahoře“

üles „nahoru“

ülevalt „shora“

ees „před“

ette „před“

eest „zpředu“

Postpozice a prepozice

Postpozice a prepozice (předložky) jsou slova, která se pojí s jiným slovem v určitém pádě. V případě postpozic to bývá nejčastěji genitiv, a protože se jedná o postpozice, následují až po daném slově. I u postpozic se podobně jako u adverbií objevuje vyjádření tří druhů lokality (statické, směru do/k, směru z/od). Pokud takové rozlišení existuje, je uvedeno v tabulce. Uvádí se také, zda jde o postpozici, nebo prepozici a ve kterém pádě bývá jmenné doplnění. Použití je demonstrováno na příkladech. V některých případech se stejné slovo může vyskytovat jako postpozice i prepozice (viz poslední tabulka).

Postpozice

GEN + postpozice

určení místa

all

alla

alt

pod

(směrem) pod

zpod

laua all

laua alla

laua alt

pod stolem

pod stůl

zpod stolu

peal

peale

pealt

na

(směrem) na

z místa na

kapi peal

kapi peale

kapi pealt

na skříni

na skříň

ze skříně (z povrchu na skříni)

ees

ette

eest

před

(směrem) před

z/od místa před

maja ees

maja ette

maja eest

před domem

před dům

z pozice před domem

taga

taha

tagant

za

(směrem) za

zpoza

puu taga

puu taha

puu tagant

za stromem

za strom

zpoza stromu

sees

sisse

seest

uvnitř

dovnitř

zevnitř

karbi sees

karbi sisse

karbi seest

v krabici

do krabice

z krabice

kohal

kohale

kohalt

nad^8

pea kohal

pea kohale

pea kohalt

nad hlavou

nad hlavu

z pozice nad hlavou

kõrval

kõrvale

kõrvalt

u, blízko

ukse kõrval

ukse kõrvale

ukse kõrvalt

u dveří

ke dveřím

od dveří

juures

juurde

juurest

u

vanaema juures

vanaema juurde

vanaema juurest

u babičky

k babičce

od babičky

lähedal

lähedale

lähedalt

blízko, poblíž

Tallinna lähedal

Tallinna lähedale

Tallinna lähedalt

blízko Tallinnu

do blízkosti Tallinnu

z blízkosti Tallinnu

vahel

vahele

vahelt

mezi

ukse ja akna vahel

ukse ja akna vahele

ukse ja akna vahelt

mezi dveřmi a oknem

mezi dveře a okno

z místa mezi dveřmi a oknem

ääres

äärde

äärest

u, podél

tee ääres

tee äärde

tee äärest

u/podél cesty

k cestě

od cesty

käes

kätte

käest

u, v (o těsném kontaktu)

päikese käes

päikese kätte

päikese käest

na slunci

na slunce

z místa na slunci

pool

poole

poolt

u (na straně, ze strany)

sõprade pool

aken tänava poole

metsa poolt

u přátel

okno do ulice

od/z lesa

8  Dále jsou v tabulce uvedeny jen statické významy, zbylé dva (směrové) významy si lze odvodit ze statického významu.

určení místa nebo času

järel

järele

järelt

po, za

auto järel, suve järel

(poodi) leiva järele

kellegi järelt koristama

za autem, po létě

(do obchodu) pro chleba

uklízet po někom

keskel

keskele

keskelt

uprostřed

linna keskel, mai keskel

linna keskele

linna keskelt

uprostřed města, května

do středu města

zprostřed města

paiku

ajal

kolem, přibližně

kella kümne paiku

südaöö ajal

kolem desáté

kolem půlnoci

jooksul

během

öö jooksul

během noci

eel

(bezprostředně) před

valimiste eel

před volbami

další postpozice místa

vastas (vastast, vastu)

naproti

poe vastas

naproti obchodu

ligidal (ligidale, ligidalt)

blízko

kodu ligidal

blízko domova

küljes (külge, küljest)

u, na (těsně, v kontaktu)

põranda küljes

na podlaze

otsas (otsa, otsast)

na (konci, vrcholu, špičce)

puu otsas

na špičce stromu, na stromě

jiné postpozice

seas (sekka, seast)

mezi (několika), ve společnosti, ve skupině

muude asjade seas

mezi jinými věcmi

hulgas,
(hulka, hulgast)

mezi (několika), v houfu, spolu s

laste hulgas

mezi dětmi

asemel, asemele

(na)místo

ühe asemel kaks

(na)místo jednoho dva

järgi

podle

seaduse järgi

podle zákona

kaupa

po (jednotkách)

osade kaupa

po částech

tõttu

kvůli

haiguse tõttu

kvůli nemoci

puhul

v případě, pokud jde o, u příležitosti

tarbe puhul

v případě potřeby

korral

v případě

halva ilma korral

v případě špatného počasí

abil

(s) pomocí

sõnaraamatu abil

s pomocí slovníku

jaoks

pro

minu jaoks

pro mne

kohta

k, na, pro, o

selle kohta midagi ütlema

oma aja kohta

film sõja kohta

něco k tomu říct

na svou dobu

film o válce

põhjal

na základě

faktide põhjal

film raamatu põhjal

na základě faktů

film podle knihy

eest

o, za

hoolitsema kellegi eest

tasu eest

iga hinna eest

starat se o někoho

za poplatek

za každou cenu

võrra

o (kolik)

kümne protsendi võrra

o deset procent

Postpozice s jinými pády

ELAT + saadik, saati

od (časově)

lapsest saadik

od dětství

ELAT + peale

od (časově)

hommikust peale

od rána

ELAT + hoolimata

nehledě na

kõigest hoolimata

nehledě na všechno

GEN + kaudu

PART + kaudu

skrz, přes

od

po

(rong sõidab) Tartu kaudu

akna kaudu

tuttava kaudu kuulma

maanteed kaudu

(vlak jede) přes Tartu

oknem, přes okno

slyšet od (přes) známého

po silnici

Prepozice

Prepozice + PART

enne

před (časově)

enne lõunat

před obědem

keset

uprostřed

keset tuba

keset ööd

uprostřed pokoje

uprostřed noci

mööda

podél, po

mööda metsa

mööda tänavat

po lese

po ulici

piki

podél

piki tänavat

podél ulice, po ulici

Prepozice s jinými pády

koos + KOMIT

s, spolu

koos isaga

s otcem

ühes + KOMIT

s, spolu

ühes vennaga

s bratrem

ilma + ABESS

bez

ilma sinuta

bez tebe

kuni + TERMIN

až k

kuni metsani

až k lesu

peale + GEN

kromě

peale minu

kromě mě

alates + ELAT

počínajíc

alates esmaspäevast

od pondělka

tänu + ALL

díky komu/čemu

tänu temale

díky němu/ní

Postpozice i prepozice

pärast + PART

GEN + pärast

GEN+ pärast

po

po (uplynutí)

kvůli, z důvodu

pärast lõunat

pärast tööd

aasta pärast

kolme päeva pärast

tormi pärast

huvi pärast

po obědě

po práci

za rok

za tři dny

kvůli bouřce

ze zájmu

üle + GEN

GEN + üle

přes

nad

üle õla

üle õue

üle raamatu kummarduma

võim kellegi üle

přes rameno

přes dvůr

sklonit se nad knihou

moc nad někým

GEN + ümber

ümber + GEN

kolem

Päikese ümber

suu ümber

laua ümber

ümber Päikese

kolem Slunce

kolem úst

kolem stolu

kolem Slunce

PART + mööda

mööda + PART

podél, po

maad mööda

võimalust mööda

mööda teed

mööda tuba edasi-tagasi

po zemi

podle možnosti

po cestě

sem tam po pokoji

GEN + ligi

PART + ligi

ligi + PART

(blíž) k

(blízko) u

silmade ligi

õhtu ligi

maad ligi

ligi maad

ligi veepinda

k očím

k večeru

(blízko) u země, nad zemí

(blízko) u země, nad zemí

nad vodní hladinou

GEN + vastu

vastu + PART

proti

selg selja vastu

ettepaneku vastu olema

vastu seina koputama

vastu akent

zády naproti sobě

být proti návrhu

zaklepat na stěnu

proti oknu, na okno

ELAT + läbi

läbi + GEN

skrz, přes

metsast läbi

läbi metsa

přes les

Číslovky

Skloňování základních číslovek

NOM sg

GEN sg

PART sg

ILL sg

'null

nulli

'nulli

'nulli/nullisse

'üks

ühe

'üht / 'ühte

'ühte/ühesse

'kaks

kahe

'kaht / 'kahte

'kahte/kahesse

'kolm

kolme

'kolme

'kolme/kolmesse

neli

nelja

'nelja

'nelja neljasse

'viis

viie

'viit

'viide viiesse

'kuus

kuue

'kuut

'kuude/kuuesse

seitse

'seitsme

seitset

'seitsmesse

kaheksa

kaheksa

kaheksat

kaheksasse

üheksa

üheksa

üheksat

üheksasse

kümme

'kümne

kümmet

'kümnesse

sada

saja

sadat

sajasse

tuhat

tuhande

tuhandet

tuhandesse

miljon

miljoni

miljonit

miljonisse

miliard

miljardi

miljardit

miljardisse

Ostatní pády se tvoří připojením koncovky ke genitivnímu kmeni: kahega, kolmes, seitsmel, …

Číslovky 11–19 mají příponu -teist: üksteist, kaksteist, kolmteist, neliteist, … üheksateist. Při skloňování zůstává přípona -teist stále ve stejném tvaru, skloňuje se předcházející komponent (üks-, kaks-, …) a/nebo připojíme -kümne, které následně skloňujeme. (Číslovky s příponou -teist („-náct“) nesly původně označení teist kümmend „(ze) druhé desítky“, to se zkrátilo na pouhé -teist.) Srov. následující tabulka:

NOM sg

GEN sg

PART sg

ILL sg

kaksteist

kaheteist(kümne)

kahtteist(kümmend)

kaheteistkümnesse

üheksateist

üheksateist(kümne)

üheksatteist(kümmend)

üheksateistkümnesse

Ve všech ostatních pádech použijeme vzor

genitivní kmen + teist + kümne + pádová koncovka:

kahe + teist + kümne + l (adessiv od číslovky 12)

kolme + teist + kümne + s (inessiv od číslovky 13)

üheksa + teist + kümne + ga (komitativ od číslovky 19)

Srov. např.

Pood on lahti kella kaheteistkümneni. Obchod je otevřený do dvanácti.

Tvoření složených číslovek

Číslovky 20, 30, … se tvoří připojením kümmend k nominativu výchozí číslovky: kakskümmend, kolmkümmend, …

Číslovky 200, 300 připojením sada: kakssada, kolmsada, …

Číslovky 2 000, 3 000 přidáním slova tuhat: kaks tuhat, kolm tuhat, …

Číslovky 2 000 000, 3 000 000 přidáním slova miljon v partitivu (miljonit): kaks miljonit, kolm miljonit, ….

Části -teist, -kümmend, -sada se píší dohromady (kaksteist, kakskümmend, kakssada), ostatní zvlášť (kaks tuhat, kaks miljonit).

Složené číslovky mají při skloňování jednotlivé komponenty v genitivním kmeni, koncovka pádu se připojuje nakonec:

Např.: 2 457

NOM

kaks tuhat nelisada viiskümmend seitse

GEN

kahe tuhande neljasaja viiekümne seitsme

ILL

kahe tuhande neljasaja viiekümne seitsmesse

ADES

kahe tuhande neljasaja viiekümne seitsmel

KOMIT

kahe tuhande neljasaja viiekümne seitsmega

Pouze v PART jsou všechny koncovky v partitivu (tvar PART se nepoužívá často):

PART

kaht(e) tuhandet neljasada viitkümmend seitset

Pokud je číslovka ve větě v nominativu, počítané slovo po ní následuje v partitivu singuláru (s výjimkou číslovky üks „jeden“).

Nimekirjas on seitseteist osalejat. V seznamu je sedmnáct účastníků.

Konverentsile tuli viiskümmend osalejat. Na konferenci přijelo padesát účastníků.

Mul on kakskümmend eurot. Mám dvacet euro.

Pokud je fráze s číslovkou v jiném pádě než v nominativu, číslovka se chová jako shodný atribut, tj. shoduje se v pádě s počítaným slovem (celá fráze je v jednotném čísle), srov. např.:

viiekümneleALL inimeseleALL pro padesát lidí / padesáti lidem

kuueGEN päevaGEN jooksul během šesti dnů.

Řadové číslovky

NOM sg

GEN sg

PART sg

ILL sg

esimene

„první“

esimese

esimest

esimesse

teine

„druhý“

teise

teist

teise

kolmas

„třetí“

kolmanda

kolmandat

kolmandasse

kümnes

„desátý“

kümnenda

kümnendat

kümnendasse

tuhandes

„tisící“

tuhandenda

tuhandendat

tuhandendasse

Tvoření řadových číslovek:

genitivní kmen + -s (pro NOM)

genitivní kmen + -nda (pro ostatní pády) + pádová koncovka

(Výjimečné jsou číslovky esimene „první“ a teine „druhý“, které mají specifický tvar a skloňují se podle vzoru inimene, srov. kapitola 3.3 Skloňovací vzory.)

U složených číslovek připojujeme -s/-nda až k poslední části, předchozí části jsou ve tvaru genitivu:

Např.: 2 457

NOM

kahe tuhande neljasaja viiekümne seitsmes

GEN

kahe tuhande neljasaja viiekümne seitsmenda

ILL

kahe tuhande neljasaja viiekümne seitsmendasse

ADES

kahe tuhande neljasaja viiekümne seitsmendal

KOMIT

kahe tuhande neljasaja viiekümne seitsmendaga

U číslovek 11–19 připojujeme -s/-nda k poslední možné části -kümne- (části předcházející -teist- jsou v genitivu, -teist- je stále ve stejném tvaru):

NOM

üheteistkümnes

GEN

üheteistkümnendal

ILL

üheteistkümnendasse

ADES

üheteistkümnendal

KOMIT

üheteistkümnendaga

Data

Kolikátého v měsíci (mis kuupäeval)

Který den?

Kterého dne?

24. veebruar

kahekümne neljas veebruar

24. veebruaril

kahekümne neljandal veebruaril

16. märts

kuueteistkümnes märts

16. märtsil

kuueteistkümnendal märtsil

31. juuni

kolmekümne esimene juuni

31. juunil

kolmekümne esimesel juunil

Chceme-li vyjádřit „v určitém měsíci“ (v lednu, v únoru, …), použijeme inessiv: jaanuaris, veebruaris, …

Kterého roku (mis aastal)

1867. aastal tuhande kaheksasaja kuuekümne seitsmendal aastal

2012. aastal kahe tuhande kaheteistkümnendal aastal

möödunud aastal (v minulém roce)

järgmisel aastal (v příštím roce)

sel aastal (v tomto roce)

60. aastad – kuuekümnendad aastad (60. léta), kuuekümnendatel (v šedesátých letech)

Století

17. sajand – seitsmeteistkümnes sajand

17. sajandil – seitsmeteistkümnendal sajandil

21. sajand – kahekümne esimene sajand

21. sajandil – kahekümne esimesel sajandil

üheksateistkümnenda sajandi esimesel poolel (v první polovině 19. století)

viieteistkümnenda sajandi teisel poolel (v druhé polovině 15. století)

Zlomky

Názvy pro zlomky mají příponu -ndik, např. kolmandik „třetina“, neljandik „čtvrtina“ (jinak také veerand), viiendik „pětina“, sajandik „setina“, tuhandik „tisícina“ („polovina“ je pool).

Slova se skloňují podle vzoru õnnelik (GEN kolmandiku, PART kolmandikku).

2/4 – kaks neljandikku

3/5 – kolm viiendikku

Stupňování adjektiv

Komparativ

Komparativ vytvoříme od pozitivu přidáním přípony -m ke genitivnímu kmeni:

NOM sg.

GEN sg.

Komparativ

suur

„velký“

suure

suurem

„větší“

õnnelik

„šťastný“

õnneliku

õnnelikum

„šťastnější“

kõrge

„vysoký“

kõrge

kõrgem

„vyšší“

hele

„světlý“

heleda

heledam

„světlejší“

uus

„nový“

uue

uuem

„novější“

U některých adjektiv, která mají v genitivu dvě slabiky a končí na -a nebo -u, dochází ke změně a > e:

NOM sg.

GEN sg.

Komparativ

vana

„starý“

vana

vanem

„starší“

kuum

„horký“

kuuma

kuumem

„horčejší“

laisk

„líný“

laisa

laisem

„línější“

paks

„tlustý“

paksu

paksem

„tlustší“

Ke změně a > e nedochází u adjektiv, která mají v genitivu více než dvě slabiky, např. madalNOM : madalaGEN : madalamKOMP („nižší“), a u adjektiv, která mají v genitivu dvě slabiky, ale první slabika je důrazná, např. rikasNOM : rikkaGEN : rikkamKOMP („bohatší“).

Některá adjektiva mají supletivní kmen nebo je jejich stupňování mírně nepravidelné:

NOM sg.

GEN sg.

Komparativ

hea

„dobrý“

hea

parem

„lepší“

lühike

„krátký“

lühikese

lühem

„kratší“

pisike

„drobný“

pisikese

pisem

„drobnější“

Adjektiva v komparativu se skloňují následujícím způsobem:

sg.

pl.

NOM

suurem

suuremad

GEN

suurema

suuremate

PART

suuremat

suuremaid

ILL

suuremasse

suurematesse

INESS

suuremas

suuremates

…

Superlativ

Superlativ se tvoří pomocí slova kõige a tvaru komparativu:

Pozitiv

Komparativ

Superlativ

suur

suurem

kõige suurem

„největší“

uus

uuem

kõige uuem

„nejnovější“

hea

parem

kõige parem

„nejlepší“

lühike

lühem

kõige lühem

„nejkratší“

Některá slova mají i jednoslovný superlativ zakončený na -im, např.:

Pozitiv

Komparativ

Superlativ

ilus

ilusam

kõige ilusam / ilusaim

„nejkrásnější“

kindel

kindlam

kõige kindlam / kindlaim

„nejjistější“

hea

parem

kõige parem / parim

„nejlepší“

S těmito tvary superlativu^9 se lze častěji setkat např. v literárních textech, běžně lze používat dvouslovné tvary s kõige. Obvyklý a rozšířený je superlativ parim.

Superlativní tvary adjektiv se skloňují stejně jako výše uvedené tvary komparativní (platí i pro jednoslovný superlativ, např. parim : parima : parimat : parimas : …).

9  Jednoslovný superlativ je možné tvořit od adjektiv, která mohou mít v partitivu plurálu zakončení -id nebo -i, např. kõrge : (PART pl. kõrgeid) : SUPERL kõrgeim, rikas : (PART pl. rikkaid) : SUPERL rikkaim, must : (PART pl. musti) : SUPERL mustim, suur : (PART pl. suuri) : SUPERL suurim. Od adjektiv s příponou -ik nebo -lik lze tvořit jednoslovný superlativ se zakončením -em, např. õnnelik : KOMP õnnelikum : SUPERL õnnelikem (~ kõige õnnelikum), kasulik : KOMP kasulikum : SUPERL kasulikem
(~ kõige kasulikum) (srov. PART pl. õnnelikke, kasulikke).

Obvyklejší derivační sufixy

Pomocí derivačních sufixů se odvozují nová slova. Derivační sufixy se vyskytují před sufixy gramatických kategorií (např. koncovkami pádu nebo osoby). Na rozdíl od skloňování nebo časování bývá konkrétní způsob připojení sufixu méně pravidelný. Při odvození od jmen se derivační sufix obvykle váže na genitivní kmen slova nebo tvar kmene z něj vycházející.

Význam odvozeného slova často nelze odhadnout podle významu jednotlivých částí odvozeniny.

U odvozenin, které lze snadno analyzovat, je v tabulkách naznačen i způsob odvozování. V jiných případech může porozumění struktuře odvozeného slova pomoci při rozeznávání slov a jejich užívání.

U odvozených jmen a sloves je uváděn také obvyklý způsob jejich skloňování nebo časování (srov. také kapitola 3.3 Skloňovací vzory a 4.2 Časování sloves).

Adverbia

Častější je odvozování od adjektiv, ale existují i odvozeniny od substantiv nebo sloves.

-lt

Nejproduktivnější sufix odvozující adverbia, např.:

täpne (přesný) > täpselt (přesně)

lihtne (jednoduchý) > lihtsalt (jednoduše)

aeglane (pomalý) > aeglaselt (pomalu)

aeglasem (pomalejší) > aeglasemalt (pomaleji)

-sti

halvasti (špatně), srov. halb : halva (špatný)

arvatavasti (podle odhadu / očekávání)

läbinisti (naskrz)

uuesti (znovu)

vanasti (kdysi)

täiesti (úplně)

-mini

Vytváří komparativní adverbium:

halvemini (hůře)

kiiremini (rychleji)

sagedamini (častěji)

-misi

võrdlemisi (relativně, celkem), srov. võrdlema (srovnávat)

-ti

Vyjadřuje opakování v určitých intervalech:

hommikuti (každé ráno), srov. hommik (ráno)

päeviti (denně), srov. päev (den)

õhtuti (po večerech), srov. õhtu (večer)

-kesi

kahekesi (ve dvou), srov. kaks : kahe (dva)

kolmekesi (ve třech)

salakesi (potají)

Substantiva

Sufixy, jimiž se odvozují substantiva ze sloves

V druhém řádku je u jednotlivých sufixů uváděn způsob, jakým se odvozená substantiva skloňují.

-mine

Produktivní sufix, kterým lze od kteréhokoli slovesa odvodit substantivum. Význam odvozeného substantiva zůstává velmi obecný s převládající procesuálností.

lugema (číst) > lugemine (čtení)

laulma (zpívat) > laulmine (zpívání)

levima (rozšířit se, rozšiřovat se) > levimine (rozšiřování)

lugemine : GEN lugemise : PART lugemist (plurál se obvykle nepoužívá)

-us

Obvykle je základem pro odvození sloveso. Odvozené substantivum může podobně jako deriváty s příponou -mine odkazovat na proces, význam ale v kontrastu k derivátům s příponou -mine bývá časově omezený (nebo kondenzovaný). Deriváty s příponou -us označují děj v určitém okamžiku, případně výsledek děje:

õpetama (učit) > õpetus (výuka, poučení, pokyn)

suudlema (líbat) > suudlus (polibek)

algama (začít) > algus (začátek)

luuletama (básnit) > luuletus (báseň)

väsima (unavit se) > väsimus (únava)

muutuma (změnit se) > muutus (změna)

(Sufix má také variantu -dus, např. haridus „vzdělání“, segadus „zmatek“.)

Sufix může být připojen i k různým tvarům slovesa, např. (tulema) tulemus „výsledek“, (sobiv) sobivus „vhodnost“, (loetav) loetavus „čitelnost“, (nähtud) nähtus „úkaz, jev“.

algus : GEN sg. alguse : PART sg. algust : GEN pl. alguste : PART pl. alguseid / luuletusi (PART pl. je zakončen na -seid nebo -si, případně kolísá^10)

-is

Odvozené slovo odkazuje obvykle na výsledek děje:

leiutis (vynález), srov. leiutama (vynalézat)

küpsis (sušenka), srov. küpsema (péct se, smažit se)

tagatis (záloha, záruka), srov. tagama (zaručit, zajistit)

küpsis : küpsise : küpsist : küpsiste : küpsiseid / leiutisi

-ng

loeng (přednáška), srov. lugema (číst)

looming (tvorba, výtvor), srov. looma (tvořit)

areng (vývoj), srov. arenema (vyvíjet se)

loeng : loengu : loengut : loengute : loenguid

-nd

tõend (důkaz, dokument), srov. tõdema (uznat)

loend (seznam), srov. lugema (číst)

loend : loendi : loendit : loendite : loendeid

-e : -e

surve (tlak), srov. survama (tlačit)

kutse (pozvánka), srov. kutsuma (pozvat)

teade (zpráva, oznámení), srov. teatama (dát vědět)

teade : teate : teadet : teadete : teateid

-e : -eme

teade, častěji v pl. teatmed (informace, data)

sade, častěji v pl. sademed (srážky), srov. sadama (pršet, padat)

teade : teatme : teadet : teatmete : teatmeid

-u

tulu (příjem, přínos)

mõju (vliv), srov. mõjuma (působit)

lugu (příhoda, příběh)

tegu (čin)

lõpp : lõpu (konec)

käsk : käsu (rozkaz)

'maks : maksu (platba)

tulu : tulu : tulu : tulude : tulusid

käsk : käsu : käsku : käskude : käske

(vzor isa nebo vzor tund)

10 Viz kapitola 3.3 Skloňovací vzory.

Odvozená slova označující osobu

-ja

Odvozuje se od slovesa (kmene MA-infinitivu), označuje člověka vykonávajícího danou činnost:

mängima (hrát) > mängija (hráč)

õpetama (učit) > õpetaja (učitel)

luuletaja (básník)

ettekandja (číšník)

eesistuja (předseda)

lapsehoidja (chůva)

Někdy může označovat i prostředek nebo nástroj: kruvikeeraja (šroubovák)

mängija : mängija : mängijat : mängijate : mängijaid

-lane

sportlane (sportovec)

vaenlane (nepřítel), srov. vaen (nenávist, vztek)

kaaslane (společník), srov. adverbium kaasa (spolu, ve společnosti)

Od vlastních jmen odvozeniny označující původ, národnost:

eestlane (Estonec)

eurooplane (Evropan)

londonlane (Londýňan)

kaaslane : kaaslase : kaaslast : kaaslaste : kaaslasi / kaaslaseid

-lanna

Od vlastních jmen tvoří odvozeniny označující národnost osoby ženského pohlaví:

eestlanna (Estonka)

sakslanna (Němka)

eestlanna : eestlanna : eestlannat : eestlannade : eestlannasid (vzor tubli)

-line

V případě substantiv označuje většinou účastníka události nebo vztahu:

pulmaline (svatebčan), srov. pulmad (svatba)

üüriline (nájemník)

külaline (host)

külaline : külalise : külalist : külaliste : külalisi

-ur

juuksur (holič), srov. juuksed (vlasy)

jalgrattur (cyklista), srov. jalgratas (kolo)

juuksur : juuksuri : juuksurit : juuksurite : juuksureid

-nik

Často označuje osobu vykonávající nějakou činnost nebo profesi:

kirjanik (spisovatel)

kunstnik (umělec), srov. kunst (umění)

kohtunik (soudce), srov. kohus : kohtu (soud)

omanik (majitel), srov. omama (vlastnit)

elanik (obyvatel), srov. elama (žít)

kirjanik : kirjaniku : kirjanikku : kirjanike/kirjanikkude : kirjanikke

-nu

Jde o substantivizovanou podobu NUD-participia. Označuje osobu, která byla aktérem daného děje:

ehmunu (vyděšený) < ehmuma (vylekat se)

tulnu (příchozí) < tulema (přijít)

täiskasvanu (dospělý)

tulnu : tulnu : tulnut : tulnute : tulnuid

-tu

Jde o substantivizovanou podobu TUD-participia. Označuje osobu nebo neživou věc, která byla objektem daného děje:

armastatu (milovaná osoba, věc) < armastama (milovat)

oodatu (očekávaná událost, osoba) < ootama (čekat)

tõlgitu (přeložený text) < tõlkima (přeložit)

armastatu : armastatu : armastatut : armastatute : armastatuid

Odvozená slova označující místo nebo mající kolektivní význam

-la

Označení místa:

haigla (nemocnice), srov. haige (nemocný)

ujula (bazén, plovárna), srov. ujuma (plavat)

ujula : ujula : ujulat : ujulate : ujulaid

-kond

Označení kolektivu, souboru:

perekond (rodina)

meeskond (mužstvo), srov. mees (muž)

seltskond (společnost), srov. selts (spolek)

saatkond (vyslanectví), srov. saatma (poslat, vyslat), saadik (vyslanec)

perekond : perekonna : perekonda : perekondade : perekondi

-stik

Označení kolektivních substantiv:

sõnastik (slovníček), srov. sõna (slovo)

tähestik (abeceda), srov. täht : tähe (písmeno)

saarestik (souostroví), srov. saar (ostrov)

mäestik (pohoří), srov. mägi (kopec, hora)

sõnastik : sõnastiku : sõnastikku : sõnastike / sõnastikkude : sõnastikke

-ik

Sufix -ik má široké použití a odvozeniny odkazují např. na určité místo, kolektiv, osobu, věc nebo i na abstraktní časový úsek:

lepik (olšoví), srov. lepp : lepa (olše)

kuusik (smrčina), srov. kuusk : kuuse (smrk)

kohvik (kavárna), srov. kohv (káva)

rannik (pobřeží), srov. rand : ranna (břeh)

märkmik (poznámkový blok)

isik (osoba)

lemmik (oblíbenec, oblíbená věc)

olevik (přítomnost, přítomný čas)

minevik (minulost, minulý čas)

igavik (věčnost)

Se střídáním stupňů nebo bez něj:

märkmik : märkmiku : märkmikku : märkmike/märkmikkude : märkmikke

kohvik : kohviku : kohvikut : kohvikute : kohvikuid

Odvozená substantiva s abstraktním významem

-us

Pomocí sufixu -us se od adjektiv odvozují substantiva označující vlastnost:

suur (velký) > suurus (velikost)

noor (mladý) > noorus (mládí)

täpne (přesný) > täpsus (přesnost)

andekas (nadaný) > andekus (nadání)

õnnetu (nešťastný) > õnnetus (neštěstí)

suurus : suuruse : suurust : suuruste : suurusi/suuruseid

-ndus

Odvozeniny označují oblast, obor:

majandus (ekonomika)

kirjandus (literaura)

kokandus (kulinářství)

majandus : majanduse : majandust : majanduste : majandusi

Sufixy modifikující význam substantiva

-nna

Označení osoby ženského pohlaví:

sõbranna (kamarádka)

kuninganna (královna)

eestlanna (Estonka)

sõbranna : sõbranna : sõbrannat : sõbrannade : sõbrannasid (vzor tubli)

-tar

Také sufix -tar vytváří odvozeniny označující osobu ženského pohlaví, používá se méně než -nna a spíše zřídka:

sõbratar (kamarádka)

kaunitar (krasavice)

tšehhitar (Češka)

(K označení národnosti lze sufix použít tehdy, když obecný název, např. tšehh, nemá žádný sufix. Od jmen se sufixem -lane se tvar označující ženu vytvoří připojením sufixu -lanna, např. sakslane (Němec) – sakslanna (Němka).)

kaunitar : kaunitari : kaunitari : kaunitaride : kaunitare (vzor seminar)

-ke(ne)

Sufix -ke(ne) vytváří deminutiva:

majake(ne) (domeček)

killuke(ne) (kousíček), srov. kild : killu (kousek, část)

emake(ne) (maminka)

majake(ne) : majakese : majakest : majakeste : majakesi

Adjektiva

-ne

Sufix -ne má poměrně široké využití, srov. např.:

soolane (slaný), srov. sool (sůl)

vihmane (deštivý), srov. vihm (déšť)

efektne (efektní)

raudne (železný), srov. raud (železo)

suvine (letní)

eilne (včerejší)

Některé odvozeniny označují míru:

aastane (roční)

meetrine (metrový)

kinnine : kinnise : kinnist : kinniste : kinniseid / kinnisi

eilne : eilse : eilset : eilsete : eilseid

(Skloňování se liší podle toho, zda sufix -ne následuje po vokálu, nebo konsonantu.)

-line

Odvozeniny odkazují např. na přítomnost konkrétní vlastnosti, charakteristiky:

triibuline (pruhovaný)

pikajuukseline (dlouhovlasý)

viiekorruseline (pětipatrový)

Mohou také vyjadřovat spojitost s určitou oblastí, oborem:

ajalooline (historický), srov. ajalugu : ajaloo (historie)

keemiline (chemický)

sõjaline (válečný), srov. sõda : sõja (válka)

arktiline (arktický)

triibuline : triibulise : triibulist : triibuliste : triibulisi

-lik

Odvozená adjektiva často vyjadřují podobnost s danou osobou, věcí či jevem:

lapselik (dětinský), srov. laps : lapse (dítě)

mehelik (mužný), srov. mees : mehe (muž)

inimlik (lidský), srov. inimene (člověk)

egoistlik (egoistický)

nebo příslušnost k dané oblasti

riiklik (státní), srov. riik (stát)

isiklik (osobní)

Tato adjektiva se odvozují i od sloves:

lõplik (konečný), srov. lõppema (skončit)

ettevaatlik (opatrný), srov. ette vaatama (dávat pozor)

riiklik : riikliku : riiklikku : riiklike / riiklikkude : riiklikke

-kas

Adjektiva odvozená od substantiv mohou vyjadřovat přítomnost dané kvality (v relevantním nebo větším množství):

edukas (úspěšný), srov. edu (úspěch)

mõjukas (vlivný, ovlivňující), srov. mõju (vliv)

seksikas (sexy)

stiilikas (stylový)

töökas (pracovitý)

Při odvození od adjektiv naopak derivát odkazuje na méně výraznou míru dané vlastnosti než u výchozího adjektiva:

punane (červený) > punakas (načervenalý)

hapu (kyselý) > hapukas (nakyslý)

Pro tvoření substantiv se sufix -kas používá méně než pro tvoření adjektiv, ale často se vyskytuje v hovorové estonštině:

telekas ~ televiisor (televize)

ühikas ~ ühiselamu (kolej)

edukas : eduka : edukat : edukate : edukaid

-tu

Pomocí sufixu se odvozují od substantiv nebo od sloves adjektiva vyjadřující nepřítomnost dané věci nebo jevu:

ilmetu (nevýrazný), srov. ilme (výraz, tvář)

õnnetu (nešťastný), srov. õnn (štěstí)

meeletu (šílený), srov. meel (mysl)

Při odvození od sloves se sufix připojuje za sufix MA-infinitivu (před ním může být sufix impersonálu, srov. nähtamatu):

tundmatu (neznámý), srov. tundma (znát)

lahendamatu (neřešitelný), srov. lahendama (vyřešit)

nähtamatu (neviditelný), srov. nägema (vidět)

ilmetu : ilmetu : ilmetut : ilmetute : ilmetuid

Slovesa

Odvození od slovesného základu

-ta- /-da- (-t-)

Sufix vytváří tranzitivní slovesa s kauzativním významem (způsobit něco, zasáhnout nějakým způsobem objekt).

lõpetama (ukončit), srov. lõppema (skončit)

äratama (vzbudit), srov. ärkama (vzbudit se)

kaotama (ztratit), srov. kaduma (ztratit se)

pikendama (prodloužit)

arendama (rozvíjet)

jätma (zanechat)

muutma (změnit)

Většina sloves patří do I. třídy (bez kmenových změn): kaotama : kaotada : kaotan. Kmenovou změnu mají slovesa odvozená (neproduktivním) sufixem -t-: muutma : muuta : muudan, jätma : jätta : jätan.

-u (-du)

Sufix vytváří intranzitivní slovesa s reflexivním nebo automatickým významem (něco se děje samo od sebe):

toimuma (konat se)

jätkuma (stačit)

tunduma (zdát se)

muutuma (měnit se)

riietuma (oblékat se)

peatuma (zastavit se)

veenduma (přesvědčit se)

Slovesa se časují bez kmenových změn (I. třída): tunduma : tunduda : tundub.

-le-/-skle- /-tle-

Význam odvozených sloves je frekventativní, tj. opakovaný (a zároveň směrově neorientovaný, neustálený) děj:

lendlema (poletovat), srov. lendama (letět)

keerlema (kroužit)

arutlema (probírat), srov. arutama (řešit)

suhtlema (komunikovat, udržovat vztahy)

olesklema (pobývat, válet se, bezcílně být) (-skle- deriváty mívají význam „dělat něco jenom jako“)

imetlema (divit se)

lendlema : lennelda : lendleb (III. třída)

olesklema : oleskleda : oleskleb (I. třída) (Platí pro slovesa s kmenem delším než dvě slabiky.)

-u-

Význam je také frekventativní, např.:

tilkuma (kapat)

liikuma (hýbat se)

Slovesa se časují s kmenovými změnami: tilkuma : tilkuda : tilgub (I. třída, vzor õppima).

-ata-

(-ahta-)

Odvozená slovesa mají význam jednotlivé, náhlé události, sufix vytváří slovesa s deskriptivním nebo momentálním významem:

praksatama (zapraskat), srov. praksuma (praskat)

plaksatama (plesknout), srov. plaksuma (pleskat)

seisatama (na chvíli se zastavit)

hüüatama (najednou vykřiknout)

I. třída (seisatama : seisatada : seisatan), bez kmenových změn

-ise-

Odvozená slovesa mají význam pokračujícího, trvajícího děje:

vabisema (chvět se)

sahisema (šumět)

I. třída (sahisema : sahiseda : sahiseb), bez kmenových změn

Odvození od jmenného základu

-ta- (-da)/ -sta-

Význam nějakým způsobem odkazuje na účast nebo užití věci nebo jevu, od které je sloveso odvozeno, např.

suusatama (lyžovat), srov. suusk : suusa (lyže)

rühmitama (rozřadit), srov. rühm (skupina)

täpsustama (zpřesnit), srov. täpne (přesný)

rõõmustama (rozradostnit), srov. rõõmus (radostný)

sinatama (tykat), srov. sina (ty)

relvastama (ozbrojit), srov. relv : relva (zbraň)

allkirjastama (podepsat), srov. allkiri : allkirja (podpis)

I. třída (suusatama : suusatada : suusatan), bez kmenových změn

-ne

Odvozuje slovesa (obvykle) od adjektiv a obvykle vyjadřuje změnu (stavu, míry, vlastnosti apod.):

noorenema (omládnout), srov. noor (mladý)

suurenema (zvětšit se), srov. suur (velký)

kujunema (vyvinout se), srov. kuju (tvar)

Některé odvozeniny vyjadřují stav věcí:

võlgnema (dlužit), srov. võlg (dluh)

paiknema (nacházet se), srov. paik (místo, oblast)

I. třída (noorenema : nooreneda : noorenen), bez kmenových změn

-u-

Vytváří translativa, tj. slovesa vyjadřující změnu, např.:
mustuma (zčernat), srov. must (černý)

selguma (vysvětlit se, vyjít najevo), srov. selge (jasný)

I. třída (mustuma : mustuda : mustub), bez kmenových změn

-tse-

Odvozená slovesa obvykle vyjadřují (momentální, tj. nikoli obecný) stav věcí:

kadetsema (závidět)

hoolitsema (strachovat se)

silmitsema (pozorovat)

ülbitsema (chovat se arogantně)

peenutsema (hrát si na něco, dělat snoba)

I. třída (kadetsema : kadetseda : kadetsen), bez kmenových změn

-le-

Podobně jako u předchozí skupiny jde o vyjádření stavu:

ihalema (obdivovat, tesknit)

laisklema (lenošit), srov. laisk (líný)

ihalema : ihaleda : ihalen (I. třída)

laikslema : laiselda : laisklen (III. třída)

Základní typy větných konstrukcí

Věty, které začínají subjektem (predikát následuje po subjektu)

Intranzitivní věty

Minu vendSUBJ ei tule. Můj bratr nepřijde.

Minu vendSUBJ on arst. Můj bratr je lékař.

Minu vendSUBJ on tööl. Můj bratr je v práci.

Minu vendSUBJ on tark. Můj bratr je chytrý.

Tranzitivní věty (mají objekt)

MihkelSUBJ saatis kutseOBJ kõigile. Mihkel poslal pozvánku všem.

Minu vend SUBJ ei saanud kutsetOBJ. Můj bratr nedostal pozvánku.

Siin kasvatatakse viinamarjuOBJ. Tady se pěstuje víno.

(Pády objektu – srov. kapitola 3.2 Příklady užití pádů)

Ve větách tohoto typu je subjekt kongruentní s predikátem v osobě a čísle (Mina elan siin. Meie elame seal. Eestlased elavad Eestis.).

Věty, které nezačínají subjektem

Existenciální věty

začínají určením času nebo místa, subjekt následuje po slovese a označuje doposud neznámou / zatím neuvedenou věc (réma výpovědi):

Maja ees on mõned lillepeenradSUBJ. Před domem je několik záhonů.

Maja ees kasvab lilliSUBJ. Před domem rostou květiny.

Põrandal on vettSUBJ. Na podlaze je voda.

Klaasis ei ole vettSUBJ. Ve sklenici není voda.

Posesivní věty

mají podobnou stavbu jako věty existenciální, větný člen v adessivu označuje vlastníka, vlastněná věc je v pozici nové informace (rématu):

Mihklil on autoSUBJ. Mihkel má auto.

Mihklil ei ole vendaSUBJ. Mihkel nemá bratra.

Pocitové věty

s prvním členem věty v adessivu, který odkazuje na osobu prožívající pocit nebo stav:

Minul oli piinlik. Bylo mi trapně.

Mul on häbi. Stydím se.

Stavové věty

začínají určením místa nebo času:

Väljas on külm. Venku je zima.

Eile sadas (vihma). Včera pršelo.

V těchto typech vět je sloveso ve 3. osobě sg. (subjekt není kongruentní s predikátem).

Pokud se v těchto typech vět vyskytuje subjekt (typicky až po slovese), může být v nominativu nebo partitivu. V partitivu je vždy, když je věta svým významem záporná (Minul ei ole autot.). V partitivu může být také subjekt odkazující na neurčené nebo menší množství (Põrandal on vett.).

Použité zkratky

ABESS abessiv

ABLAT ablativ

ADESS adessiv

ALL allativ

DA-INF DA-infinitiv

ELAT elativ

GEN genitiv

ILL illativ

INESS inessiv

IMPF imperfekt

KOMIT komitativ

KOMP komparativ

MA-INF ma-infinitiv

NOM nominativ

PART partitiv

PERF perfektum

PL plurál

PLPERF plusquamperfektum

SG singulár

SUPERL superlativ

TERMIN terminativ

Použitá literatura

Ehala, Martin 2001: Eesti keele struktuur. Õpik gümnaasiumile. Künnimees.

Ehala, Martin 2009: Linguistic strategies and markedness in Estonian morphology. Estonian in typological perspective . Akademie Verlag 62 1/2, s. 29–48.

Erelt, Mati ‒ Erelt, Tiiu ‒ Ross, Kristiina 2007: Eesti keele käsiraamat. Kolmas, täiendatud trükk. Eesti Keele Sihtasutus. Tallinn.

Erelt, Mati (ed.) 2007: Estonian Language. Second edition. Estonian Academy Publishers: Tallinn.

Hint, Mati 1997: Eesti keele astmevahelduse ja prosoodiasüsteemi tüpoloogilised probleemid. Eesti keele sihtasutus. Tallinn – Helsinki.

Hint, Mati 2004: Eesti keele foneetika ja morfoloogia. Süvaõpik. Viies, ümbertöötatud trükk. Avita.

Help, Toomas 1985: Linguistic Competence and Morphology. Academy of Sciences of the Estonian S.S.R.: Tallinn.

Kaalep, Heiki-Jaan: Kuidas kirjeldada ainsuse lühikest sisseütlevat kasutamisandmetega kooskõlas? Keel ja Kirjandus 06/2009, s. 411–425.

Kaalep, Heiki-Jaan: Mitmuse osastav eesti keele käändesüsteemis. Keel ja Kirjandus 2/2010, s. 94–111.

Kasik, Reet 2009: Eesti keele sõnatuuletus. Kolmas, parandatud trükk. Tartu ülikooli kirjastus: Tartu.

Lutkat, Florence-Silvia – Hasselblatt, Cornelius 1993: Estnisch Intensiv. Das Lehrbuch der Estnischen Sprache. Bibliotheca Baltica: Hamburg.

Peebo, Jaak 1997: Eesti keele muutkonnad. Tartu Ülikooli Kirjastus: Tartu

Pest, Mall – Ahi, Helve 2007: T nagu Tallinn. Eesti keele õpik kesktasemele. TEA: Tallinn.

Rammo, Sirje – Teral, Maarika – Klaas-Lang, Birute – Allik, Mari 2012: Keel selgeks! Eesti keele õpik täiskasvanutele. Estonian Grammar – Eesti keele grammatika. Avita.

Siirak, Aino: Eesti keele grammatika tabelites. Kolmas trükk. Kirjastus Pangloss.

Tauli, Valter 1972: Eesti grammatika I. Uppsala.

Eesti keele seletav sõnaraamat, 2. täiendaud ja parandatud trükk. Eesti Keele Sihtasutus. Tallinn 2009.

Eesti õigekeelsussõnaraamat ÕS 2006. Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn.

Stručná gramatika estonštiny

Petra Hebedová

Vydala Masarykova univerzita v roce 2013

1. vydání, 2013

Sazba: Ing. Vladislav Pokorný – LITERA, Tábor 43a, 612 00 Brno

ISBN 978-80-210-6433-1