Základní kurz latiny

2. díl

Jana Mikulová

Masarykova univerzita

Brno 2013

Dílo bylo vytvořeno v rámci projektu Filozofická fakulta jako pracoviště excelentního vzdělávání: Komplexní inovace studijních oborů a programů na FF MU s ohledem na požadavky znalostní ekonomiky (FIFA), reg. č. CZ.1.07/2.2.00/28.0228 Operační program Vzdělávání pro konkurenceschopnost.

© 2013 Masarykova univerzita

Toto dílo podléhá licenci Creative Commons Uveďte autora-Neužívejte dílo komerčně-Nezasahujte do díla 3.0 Česko (CC BY-NC-ND 3.0 CZ). Shrnutí a úplný text licenčního ujednání je dostupný na: http://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/3.0/cz/.

Této licenci ovšem nepodléhají v díle užitá jiná díla.

Poznámka: Pokud budete toto dílo šířit, máte mj. povinnost uvést výše uvedené autorské údaje a ostatní seznámit s podmínkami licence.

ISBN 978-80-210-6502-4

ISBN 978-80-210-6499-7 (brož. vaz.)

ISBN 978-80-210-6500-0 (online : pdf)

ISBN 978-80-210-6501-7 (online : ePub)

Table of Contents

Předmluva

25. lekce

Gramatika

Neurčitá zájmena

Zájmena s významem „někdo, něco“

Zájmena s významem „kdokoliv, cokoliv“

Zájmena s významem „každý“

Přímé otázky

Otázky doplňovací

Otázky zjišťovací

Otázky rozlučovací

Způsoby v přímých otázkách

Slovní zásoba

Cvičení

Živá slova

26. lekce

Gramatika

Nominativ s infinitivem

Význam a překlad nominativu s infinitivem

Další větné členy ve vazbě nominativu s infinitivem

Infinitivy ve vazbě nominativu s infinitivem

Konstrukce po slovesech iubēre a vetāre

Typy konstrukcí

Vazby po dalších slovesech vyjadřujících vůli

Tipy

Slovní zásoba

Cvičení

Živá slova

27. lekce

Gramatika

Konjunktiv perfekta aktiva a pasiva

Funkce konjunktivu perfekta ve větě hlavní

Konjunktiv plusquamperfekta aktiva a pasiva

Funkce konjunktivu plusquamperfekta ve větě hlavní

Tipy

Porovnání latinských konjunktivů a jejich překladů do češtiny

Slovní zásoba

Cvičení

Živá slova

28. lekce

Gramatika

Konjunktiv perfekta a plusquamperfekta ve větách vedlejších

Cum historicum

Podmínkové věty

Tipy: různé způsoby vyjadřování příslovečných vět

Slovní zásoba

Cvičení

Živá slova

29. lekce

Gramatika

Nepřímé otázky, konjunktivní souslednost časová

Slovesa ve větě hlavní

Spojovací výrazy

Konjunktivy

Tipy

Slovní zásoba

Cvičení

Živá slova

30. lekce

Gramatika

Gerundivum

Tvoření

Význam gerundiva

Použití gerundiva

Postup při překladu do latiny

Tipy: porovnání s pasivem

Gerundivum v akuzativu a nominativu s infinitivem

Slovní zásoba

Cvičení

Živá slova

31. lekce

Gramatika

Gerundium

Tvary a skloňování

Použití a překlad gerundia

Spojení s adverbiem a předmětem

Gerundivní vazba po některých slovesech

Tipy

Slovní zásoba

Cvičení

Živá slova

32. lekce

Gramatika

Slovesa velle, nōlle, mālle

Tvary

Vyjádření zákazu v latině

Konstrukce po slovesech velle, nōlle, mālle

Rozšíření: Imperativ II

Slovní zásoba

Cvičení

Živá slova

33. lekce

Gramatika

Sloveso ferō, ferre a jeho složeniny

Tvary

Složeniny

Sloveso eō, īre a jeho složeniny

Tvary

Složeniny

Tipy: podobnost tvarů

Slovní zásoba

Cvičení

Živá slova

34. lekce

Gramatika

Sloveso fīō, fierī

Tvary

Významy a použití

Slovesa meminī, ōdī

Sloveso coepī

Semideponentní slovesa

Slovní zásoba

Cvičení

Živá slova

Použitá a doporučená literatura

Předmluva

Tato učebnice navazuje na studijní materiály pro výuku základů latiny v prvním roce studia, a proto začíná 25. lekcí. Pomůže Vám zvládnout zbývající základní morfologii latiny a některé typy vedlejších vět. Struktura lekcí je stejná jako v prvních 24 lekcích. Lekce začíná gramatikou, následuje slovní zásoba, cvičení a text. V učebnici najdete vedle základního výkladu gramatiky a přehledů skloňování či časování i návody pro překlad, upozornění na podobnosti mezi tvary apod. Do lekcí jsou stále ve větší míře zařazovány věty převzaté z originálních textů. Úpravy jsou prováděny pouze v nutných případech. Zkratky antických autorů a děl jsou převzaty z Thesauru linguae Latinae, úprava věty je naznačena slovem „podle“. Texty v závěru lekcí bylo většinou nutné alespoň mírně upravit, přesto Vám umožní udělat si představu o tom, jak latinský originální text vypadá.

Učebnice je určena jak pro oborové, tak pro neoborové studenty latiny ve třetím, případně ve čtvrtém semestru studia latiny. Obtížnost lze regulovat podle potřeb jednotlivců i skupin volbou cvičení různých obtížností i typů. Do nabídky cvičení jsou cíleně zařazeny také úkoly, které vyžadují pochopení probírané gramatiky a schopnost porovnávat různé jevy a konstrukce. Nacvičují se tak dovednosti, které jsou potřebné pro četbu klasických latinských textů se složitou strukturou souvětí.

Pečlivě propracovaný systém gramatických pravidel s labyrintem koncovek a vedlejších vět může budit dojem, že latina je sice přesná, ale poněkud nudná. Setkání s originálními texty však ukazuje, že je jazykem stejně bohatým, živoucím a „nepravidelným“ jako všechny ostatní. V kombinaci obou vlastností spočívá její krása, kterou Vám chce tato učebnice pomoci poodhalit.

Jana Mikulová

25. lekce

Gramatika

Neurčitá zájmena

Latinská neurčitá zájmena jsou substantivní i adjektivní. Často vycházejí ze zájmena quis, quid nebo quī, quae, quod, které je doplněno nesklonnou částí slova.

Zájmena s významem „někdo, něco“

Českým zájmenům „někdo, něco“ a „některý, nějaký“ odpovídá v latině několik zájmen, která se mezi sebou odlišují použitím a významovými odstíny.

Aliquis

Zájmeno aliquis se skládá z nesklonné části ali- a skloňovaného -qui(s):

- substantivní: aliquis (aliquī), aliquid „někdo, něco“

- adjektivní: aliquī (aliquis), aliqua, aliquod „nějaký, -á, -é; některý, -á, -é“

Zájmenná část -qui(s) se skloňuje až na několik výjimek jako tázací zájmeno quis, quid a quī, quae, quod. Na rozdíl od tázacího zájmena je nominativ singuláru feminina zakončen na -a. Stejným způsobem je zakončen i nominativ a akuzativ plurálu neutra. V nominativu singuláru maskulina se může objevit aliquis i aliquī.

Substantivní

nom.

ali-quis / ali-quī

ali-quid

gen.

ali-cuius

ali-cuius reī

dat.

ali-cui

ali-cui reī

ak.

ali-quem

ali-quid

abl.

ali-quō

ali-quā rē

Adjektivní

m.

f.

n.

sg.

nom.

ali-quī / ali-quis

ali-qua

ali-quod

gen.

ali-cuius

dat.

ali-cui

ak.

ali-quem

ali-quam

ali-quod

abl.

ali-quō

ali-quā

ali-quō

pl.

nom.

ali-quī

ali-quae

ali-qua

gen.

ali-quōrum

ali-quārum

ali-quōrum

dat.

ali-quibus

ak.

ali-quōs

ali-quās

ali-qua

abl.

ali-quibus

Zájmeno aliquis označuje osobu nebo věc, která existuje nebo je jako existující podána. Na rozdíl od zájmena quīdam však mluvčí tuto osobu nebo věc neztotožňuje s představou konkrétní osoby či věci.

Aliquis id dīxit.  Někdo to řekl. (tj. „Vím, že to někdo řekl, ale nevím, kdo to byl.“)

Zájmeno aliquis se obvykle nepoužívá po spojkách sī, nisi, nē, num „zda, cožpak“, quō „čím“, quantō „čím více“, po nichž většinou následuje zájmeno quis.

Quis

Zájmeno quis je svými tvary blízké zájmenu aliquis:

- substantivní: quis (quī), quid „někdo, něco“

- adjektivní: quī (quis), qua (quae), quod „nějaký, -á, -é; některý, -á, -é“

Zájmeno quis se skloňuje stejně jako aliquis, v nominativu singuláru feminina a nominativu a akuzativu plurálu neutra se však vedle tvaru qua vyskytuje také tvar quae. Označuje osobu nebo věc, jejíž existence je pouze hypotetická nebo je takto podávána.

Zájmeno quis je klitikum, nemá tedy samostatný přízvuk. Opírá se o předchozí slovo, a proto nestojí na začátku věty. Používá se zejména po spojkách sī, nisi, nē, num „zda, cožpak“, quō „čím“, quantō „čím více“, cum apod., ale také v jiných kontextech, např. po tzv. konjunktivu potenciálním (více o tomto konjunktivu viz 28. lekce).

Quō quis doctior, eō modestior est.  Čím je kdo učenější, tím je skromnější.

Zájmeno quis se po spojce nē může do češtiny přeložit jako „nikdo, nic, žádný“, protože čeština na rozdíl od latiny používá v záporných větách více záporných výrazů.

nē quis

aby nikdo

nē quid

aby nic

nē quī (mōtus)

aby žádný (pohyb) ne…

nē qua (fēmina)

aby žádná (žena) ne…

nē quod (perīculum)

aby žádné nebezpečí ne…

Cūrāvimus, nē quis timēret.   Postarali jsme se, aby se nikdo nebál.

Cūrāvimus, nē quid dēesset.  Postarali jsme se, aby nic nechybělo.

Quīdam

Zájmeno quīdam se skládá ze zájmenné části quī- a nesklonné části -dam:

- substantivní: quīdam, quiddam „kdosi, cosi“

- adjektivní: quīdam, quaedam, quoddam „kterýsi, jakýsi; kterási, jakási; kterési, jakési“

Substantivní tvar quīdam se shoduje s tvarem adjektivního zájmena pro maskulinum. První část zájmena quīdam se skloňuje jako tázací zájmeno. Ke tvarům zájmena se připojuje nesklonné -dam. Místo skupiny -md- se v příslušných tvarech objevuje -nd-, obdobně jako u zájmena īdem (viz 10. lekce).

Substantivní

nom.

quī-dam

quid-dam

gen.

cuius-dam

cuius-dam reī

dat.

cui-dam

cui-dam reī

ak.

quen-dam

quid-dam

abl.

quō-dam

quā-dam rē

Adjektivní

m.

f.

n.

sg.

nom.

quī-dam

quae-dam

quod-dam

gen.

cuius-dam

dat.

cui-dam

ak.

quen-dam

quan-dam

quod-dam

abl.

quō-dam

quā-dam

quō-dam

pl.

nom.

quī-dam

quae-dam

quae-dam

gen.

quōrun-dam

quārun-dam

quōrun-dam

dat.

quibus-dam

ak.

quōs-dam

quās-dam

quae-dam

abl.

quibus-dam

Zájmeno quīdam označuje osobu nebo věc, jejíž totožnost je mluvčímu známa, ale nechce nebo nemůže ji upřesnit, případně toto upřesnění není důležité. V češtině se tento význam často vyjadřuje slovem „jeden“, např. „Jeden můj známý mi řekl…“.

Herī quīdam amīcus ad mē vēnit.  Včera ke mně přišel jeden kamarád.

Význam adjektiva nebo substantiva může být ve spojení s quīdam oslaben a může získat významový odstín jisté neurčitosti.

Nōn silēbitur admirābilis quaedam et incrēdibilis (…) eius scientia. (Cic. Phil. 9, 10)

Nebude zamlčena jeho jakási podivuhodná a neuvěřitelná znalost.

Quisquam

Zájmeno quisquam se skládá ze sklonného quis- a nesklonné částice -quam. Adjektivní podoba je nahrazována zájmenným adjektivem ūllus.

- substantivní: quisquam, quidquam (quicquam) „někdo, něco“

- adjektivní: ūllus, ūlla, ūllum „nějaký, -á, -é; některý, -á, -é“

Adjektivní ūllus se skloňuje jako adjektivum 1. a 2. deklinace, ale v genitivu singuláru všech rodů je tvar ūllīus a v dativu singuláru všech rodů ūllī (viz 13. lekce). Substantivní quisquam se skloňuje jako tázací zájmeno s připojením nesklonného -quam, u substantivního quidquam/quicquam se v genitivu, dativu a ablativu objevuje adjektivní ūllus ve spojení s příslušným pádem substantiva rēs.

Substantivní

nom.

quis-quam

quid-quam / quic-quam

gen.

cuius-quam

ūll-īus reī

dat.

cui-quam

ūll-ī reī

ak.

quem-quam

quid-quam / quic-quam

abl.

quō-quam

ūll-ā rē

Adjektivní

m.

f.

n.

sg.

nom.

ūllus

ūlla

ūllum

gen.

ūll-īus

dat.

ūll-ī

ak.

ūll-um

ūll-am

ūll-um

abl.

ūll-ō

ūll-ā

ūll-ō

pl.

nom.

ūll-ī

ūll-ae

ūll-a

gen.

ūll-ōrum

ūll-ārum

ūll-ōrum

dat.

ūll-īs

ak.

ūll-ōs

ūll-ās

ūll-a

abl.

ūll-īs

Zájmeno quisquam zpochybňuje existenci nějaké osoby nebo věci, a proto se používá v záporných větách a ve větách tzv. záporného smyslu. Jedná se o věty, v nichž sice není použita některá ze záporek, ale které vyjadřují protest, údiv apod. Do češtiny se zájmeno quisquam překládá podle smyslu věty. V záporných větách se proto používá překlad „nikdo, nic, žádný“ apod.

Neque quisquam ab eō quicquam petīvit.   A nikdo od něho nic nechtěl.

Hoc quisquam dēfendet? (Cic. Verr. II 3, 107)   Tohle (snad) bude někdo obhajovat?

Ve spojení s předložkou sine „bez“, která má sama o sobě záporný smysl, se používají zájmena ūllus i aliquis, jejich význam je však odlišný:

- sine ūllā spē „beze vší naděje“

- sine ūllā dubitātiōne „bez vší pochyby“

- sine aliquā spē „bez nějaké naděje, bez jakési naděje, bez alespoň trochy naděje“

- sine aliquā eloquentiā „bez určitého druhu výřečnosti“

Po předložce sine se zájmeno ūllus používá obvykle v kladných větách a aliquis v záporných:

Reliquum argentum sine ūllā avāritiā reddidit. (Cic. Verr. II 4, 48)

Beze vší lakoty vrátil zbývající stříbro.

Iste nihil umquam fēcit sine aliquō quaestū atque praedā.(Cic. Verr. II 5, 11)

Tenhle nikdy nic neudělal bez nějakého zisku a kořisti (tj. aniž by z toho něco měl).

Zájmena s významem „kdokoliv, cokoliv“

Quīvīs

Zájmeno quīvīs se skládá ze skloňované části quī- a nesklonné části -vīs:

- substantivní: quīvīs, quidvīs „kdokoliv, cokoliv“

- adjektivní: quīvīs, quaevīs, quodvīs „kterýkoli, jakýkoli; kterákoli, jakákoli; kterékoli, jakékoli“

Quīlibet

Zájmeno quīlibet se skládá ze skloňované části quī- a nesklonné části -libet:

- substantivní: quīlibet, quidlibet „leckdo, lecco“

- adjektivní: quīlibet, quaelibet, quodlibet „leckterý, -á, -é; lecjaký, -á, -é“

Zájmena quīvīs i quīlibet se skloňují podle téhož principu. První část se skloňuje jako tázací zájmeno. Ke tvarům zájmena se připojuje -vīs a -libet.

Význam „kdokoli“ a „kterýkoli“ mají v latině také zájmena quisquis a quīcumque, která jsou však na rozdíl od quīvīs a quīlibet tzv. neurčitě vztažná, slouží tedy k připojení vedlejší věty (jejich skloňování a tvary viz 13. lekce).

Quīvīs haec intellegere potest.

To může pochopit kdokoliv.

[Eum] ingrātum vocō, quisquis metū grātus est. (Sen. dial. 4, 18, 4)

Za nevděčného označuji toho, kdo je vděčný ze strachu.

Zájmena s významem „každý“

Quisque

Zájmeno quisque se skládá ze zájmena quis- a nesklonné části -que:

- substantivní: quisque, quidque „každý, každé“

- adjektivní: quisque, quaeque, quodque „každý, -á, -é“

První část quis- se skloňuje jako tázací zájmeno. Ke tvarům zájmena se přidává nesklonné -que.

Podobně jako neurčité zájmeno quis, musí být i zájmeno quisque připojeno k předchozímu slovu. Obvykle se spojuje:

- se zájmeny zvratnými, přivlastňovacími, tázacími nebo vztažnými,

- s adverbii tázacími nebo vztažnými,

- se superlativem,

- s číslovkou ūnus a číslovkami řadovými.

Do češtiny se může přeložit různě podle významu v konkrétní větě.

Minimē sibi quisque nōtus est… (Cic. De or. 3, 33)

Sám sebe zná každý člověk jen velmi málo…

Quod quisque didicit, faciet. (Liv. 6, 7, 6)

Co se kdo naučil, to bude dělat.

Haec aestimātiō ab optimō quōque reprehenditur. (Cic. Att. 4, 2, 5)

Každý dobrý člověk kritizuje tento názor. / Všichni dobří lidé kritizují tento názor.

Quīntō quōque annō Sicīlia tōta cēnsētur. (Cic. Verr. II 2, 139)

Každý pátý rok / jednou za 4 roky se na celé Sicílii koná census.

Ūnusquisque

Zájmeno ūnusquisque vzniklo spojením ūnus a quisque:

- substantivní: ūnusquisque, ūnumquidque „(jeden) každý, (jedno) každé“

- adjektivní: ūnusquisque, ūnaquaeque, ūnumquodque „(jeden) každý, (jedna) každá, (jedno) každé“

Skloňují se obě části zájmena, tj. číslovka ūnus i zájmeno quisque, např. ūnīus-cuiusque, ūnī-cuique atd. Ve skloňování není proti samostatným tvarům žádný rozdíl. Vzhledem ke spojení s číslovkou ūnus se i adjektivní zájmeno používá obvykle pouze v singuláru.

Přímé otázky

Termínem přímé otázky se označují tázací věty hlavní, které nejsou závislé na jiném slovese. Rozlišují se tři hlavní typy tázacích vět:

- otázky doplňovací: nelze na ně odpovědět ano/ne

- otázky zjišťovací: lze na ně odpovědět ano/ne

- otázky rozlučovací: nabízí se volba ze dvou nebo více možností

Otázky doplňovací

Vyžadují doplnění chybějící informace a jsou uvozeny tázacími zájmeny nebo příslovci, např.:

quis? „kdo“ quid? „co?“

Quis fuit? Quid fuit? „Kdo to byl?“ „Co to bylo?“

quī, quae, quod? „jaký, který?“

Quī orātor id dīxit? „Který řečník to řekl?“

Quae fēmina vēnit? „Která žena přišla?“

Quod animal vidēs? „Jaké zvíře vidíš?“

ubi? „kde“

Ubi fuistī? „Kde jsi byl?“

unde? „odkud

Unde vēnistī? „Odkud jsi přišel?“

quō? „kam?“

Quō profectus est? „Kam odešel?“

quā? „kudy?“

Quā iter fēcit? „Kudy šel?“

quandō? „kdy?“

Quandō id fēcit? „Kdy to udělal?“

cūr? „proč“

Cūr vēnistī? „Proč jsi přišel?“

V doplňovacích otázkách se může objevit také výraz quīn, který v tomto případě znamená „proč ne?“. Na rozdíl od cūr však nevyjadřuje otázku, ale příkaz, který je formulován jako otázka, např.:

Quīn tacēs?   Proč nemlčíš? (tj. „Nemohl bys být zticha?“; „Buď zticha!“)

Tázací zájmeno quid? může znamenat nejen „co?“, ale vyskytuje se i v řečnických otázkách s významem „jak?“, „proč?“ apod.

Quid tacēs?   Proč mlčíš?

Quid plūra disputō?  Proč / k čemu o tom mluvím obšírněji?

Otázky zjišťovací

Na tyto otázky lze odpovědět „ano“ nebo „ne“. Vedle skutečných otázek sem patří i otázky řečnické, u nichž mluvčí očekává buď zápornou, nebo kladnou odpověď. Nejsou tedy kladeny za účelem potvrzení nebo vyvrácení nějaké informace, ale slouží ke zdůraznění názoru, tvrzení apod. Otázky zjišťovací jsou obvykle uvozeny těmito částicemi:

- -ne:   Příklonka, která se připojuje ke slovu, na němž je důraz.

Používá se pro skutečné otázky a do češtiny se obvykle nepřekládá.

- nōnne   Cožpak ne?

Používá se v řečnických otázkách s předpokládanou kladnou odpovědí.

- num   Cožpak?

Používá se v řečnických otázkách s předpokládanou zápornou odpovědí.

Částice v řečnických otázkách lze do češtiny přeložit také jinými způsoby, vždy však musí zůstat zachován původní význam.

Accēpistīne litterās meās? Dostal jsi můj dopis? (ANO/NE)

Nōnne puerōs adiuvāmus?

Cožpak nepomáháme dětem? Nepomáháme snad dětem? (ANO)

Num hominēs immortālēs sunt?

Cožpak jsou lidé nesmrtelní? Jsou snad lidé nesmrtelní? (NE)

Pro vyjádření českého „ano“ se používají různé výrazy vyjadřující přitakání, např.:

ita   tak, ano

sīc   tak, ano

certē   zajisté, ano

sānē   ovšem

České „ne“ vztahující se k celé větě se do latiny překládá pomocí:

nōn   ne

nōn ita   tak ne, ne

minimē   nejméně, ne

Otázky rozlučovací

V otázkách rozlučovacích se adresátovi dává na výběr jedna z více možností. V latině se používají následující uvozující výrazy, které v češtině odpovídají spojkám „nebo“ a „či“:

- utrum … an   nebo

- -ne … an   nebo

- … an   nebo

Pomocí utrum nebo příklonného -ne je uvozen první člen otázky a pomocí an druhý člen. První člen nemusí být uvozen žádným výrazem, obvykle k tomu však dochází pouze u krátkých otázek.

Utrum vērum an falsum est?   Je to pravda nebo lež?

Vērumne an falsum est?   Je to pravda nebo lež?

Vērum an falsum est?   Je to pravda nebo lež?

Rozlučovací otázka může mít více než dva členy. Třetí člen a všechny další jsou uvozeny částicí an:

Utrum hostem an vōs an fortūnam utrīusque populī ignōrātis? (Liv. 21, 10, 6)

Neznáte snad nepřítele, sebe nebo osud obou národů?

Vyjadřuje-li druhý člen otázky pouze negaci prvního členu (tj. „nebo ne“), používá se výraz an nōn, méně často necne.

Sed isne est, quem quaerō, an nōn? (Ter. Phorm. 852)

Ale je to ten, kterého hledám, nebo ne?

Částice an se může v tázacích větách vyskytovat i mimo rozlučovací otázky. Někdy se používá v řečnických otázkách místo num a v negované formě an nōn místo řečnického nōnne. Často mívá ironický významový odstín.

An tū haec nōn crēdis? (Cic. Tusc. 1, 6, 10)  A ty tomu snad nevěříš?

Způsoby v přímých otázkách

V přímých otázkách se vyskytuje indikativ i konjunktiv. Indikativ se používá stejně jako ve větách oznamovacích.

Konjunktiv rozvažovací

Typickým konjunktivem, který se může objevit v přímých otázkách, je tzv. konjunktiv rozvažovací, neboli deliberativní. Slouží k vyjádření úvahy, co je vhodné udělat. V češtině se tento význam vyjadřuje nejčastěji pomocí slovesa „mít“ s infinitivem, např.: „Mám mu to říct, nebo ne?“ Latina sloveso „mít“ nepoužívá a vyjádří tentýž význam použitím prostého konjunktivu. Funkci deliberativního konjunktivu může plnit:

1. konjunktiv prézentu pro rozvažování o přítomnosti

- Quid faciam?   Co mám (teď) dělat?

2. konjunktiv imperfekta pro rozvažování o minulosti

- Quid facerem?   Co jsem měl (tehdy) dělat?

Pro negaci deliberativního konjunktivu se používá záporka nōn, a to jak konjunktivu prézentu, tak konjunktivu imperfekta.

Z dalších typů konjunktivů se v přímých otázkách mohou objevit zejména konjunktivy potenciální a nereálné, které se používají v hlavních větách podmínkových souvětí (viz 28. lekce).

Slovní zásoba

adsideō (assideō), ēre, sēdī, sessum

sedět, ošetřovat, pomáhat

āmentia, ae, f.

pomatenost, šílenství, nepříčetnost

asinus, ī, m.

osel, jako nadávka osel, hlupák

cadāver, eris, n.

mrtvola, mrtvé tělo

colōnia, ae, f.

osada, kolonie

comes, itis, m.

průvodce, účastník, společník

crīmen, inis, n.

zločin, obvinění, žaloba, výčitka

custōdia, ae, f.

- custōdiae, ārum, f.

hlídání

- stráže, hlídky, vězení

dēcrēscō, ere, crēvī, crētum

ubývat, zmenšovat se

dēmō, ere, dēmpsī, dēmptum

odstranit, sundat, odejmout, vzít

effigiēs, ēī, f.

obraz, podoba, socha

ēgregius, a, um

výborný, vynikající, významný

epilogus, ī, m.

doslov, konec řeči

familiāritās, ātis, f.

přátelství, blízké vztahy

fōns, fontis, m.

pramen, studánka, zdroj, počátek

fungor, ī, functus sum +abl.

zastávat, vykonávat (funkci, úřad, úkol atp.)

fustis, is, m.

hůl, klacek

hērēditās, ātis, f.

dědictví

invītus, a, um

nerad, proti vůli, nedobrovolný

iussū

- meō iussū

- iussū cōnsulis

na rozkaz

- na můj rozkaz

- na rozkaz konzula

lacus, ūs, m.

jezero, rybník

lēnis, e

mírný, klidný, slabý, vlídný, laskavý

mānō, āre, āvī, ātum

kapat, stékat, vytékat, pocházet, šířit se

memorābilis, e

pamětihodný

mīlitia, ae, f.

- domī mīlitiaeque

vojenská služba, vojna

- ve válce i v míru, doma i na vojně

modestus, a, um

skromný, umírněný

nēve / neu

a aby ne

nocturnus, a, um

noční

nōscō, ere, nōvī, nōtum

poznat

obiciō, ere, iēcī, iectum

předhodit, vyčítat, vytýkat

opprimō, ere, pressī, pressum

potlačit, zotročit

perniciōsus, a, um

zhoubný, škodlivý, nebezpečný

plānē

jasně, zjevně, přímo, úplně, zcela

praetermittō, ere, mīsī, missum

opomenout, zanedbat, nezmínit, zamlčet

prior, prius

- priōrēs, um, m.

přední, předcházející, bývalý, starší, vynikající

- předchůdci, předkové

quid?

co? cože? proč?

sevēritās, ātis, f.

přísnost

sitis, is, f.

žízeň

tēctum, ī, n.

střecha, dům, byt

tegō, ere, tēxī, tēctum

krýt, zakrývat, chránit

ūnā

- ūnā cum +abl.

spolu, zároveň

- společně s

ūniversus, a, um

- ūniversum, ī, n.

všechen, celý, celkový

- celek, svět

vigilia, ae, f.

bdění, hlídka

vigilō, āre, āvī, ātum

bdít, být bdělý, ostražitý, hlídat

vultur, uris, m.

sup

Cvičení

1.  Doplňte tabulku

homō

aliquam

animal

quendam

mulier

aliquōrum

hominum

mulieris

animālī

quibusdam

aliquārum

animālia

homine

mulierēs

animālibus

hominis

mulieribus

animālis

cuidam

aliqua

hominēs

mulierī

2.  Určete, které tvary zájmen jsou / mohou být tvary neuter. Uveďte jejich nominativ a rozhodněte, zda se jedná o zájmeno adjektivní či substantivní.

ūllīus reī, ūllum, illud, aliqua, quae?, quōdam, quamque, cuiusdam reī, ūllam rem, quicquam, quādam rē, quōqam, istum, ipsum, ipsīus, cuius reī?, ūllā rē, quibusque, aliquōrum, aliquae

3.  Převeďte do opačného čísla

aliqua cīvitās   quīvīs vir

quōsdam iūdicēs   cuiuslibet reī

cuidam mulierī   quibusvīs cīvibus

quemque adulēscentem   aliquō incolā

quaedam oppida   quāque rē

quōrumvīs honōrum   quamlibet partem

quīque fīnēs   cuique hominī

aliquod exemplum   quōque modō

4.  Spojte tvary zájmen a substantiv

aliquae   amīcum

aliquī   cīvī

cuique  domum

quaeque  hominis

quamlibet   iūdicium

quemvīs   locō

quōdam   morbī

quoddam   nāvēs

quōrundam  perīcula

ūnīuscuiusque   portuum

5.  Vyberte výrazy, které nejsou zájmeny

edam, quādam, quendam, itaque, quamquam, eadem, aedem, quisquam, quoque, quōque, quidem

6.  Doplňte neurčitá zájmena

1. Ille cēnset in nātūrā esse signa (quīdam) ________ rērum futūrārum. (podle Cic. div. 1, 130)

2. (aliquis) _____________ contemnere omnia potest, omnia habēre nēmō potest. (podle Sen. epist. 62, 3)

3. Alcibiadēs cum (quīdam) ___________ rēgibus Threciae magnam amīcitiam sibi peperit. (podle Nep. Alc. 7, 5)

4. Cotīdiē enim dēmitur (aliquis) ___________ pars vītae, et tunc quoque, cum crēscimus, vīta dēcrēscit. (Sen. epist. 24, 20)

5. Etiamnunc[1] est (aliquis) ____________ superius quam corpus. (Sen. epist. 58, 11)

6. Hoc ita esse (quīdam) ________ negant. (Sen. nat. 1, 3, 4)

7. Īnstituite tabellāriōs certōs, ut cottīdiē (aliquis) _____________ ā vōbīs litterās accipiam. (podle Cic. fam. 14, 18, 2)

8. Huic hominī malō, quem invenīre in (quīlibet) ___________ forō possum, reddam beneficium, quod accēpī. (Sen. dial. 7, 20, 5)

7.  Vyberte správný tvar zájmena

1. Negat enim vōs Zēnō scīre (quisquam, quicquam, quamquam, cuiusquam). (podle Cic. ac. 2, 144)

2. Cōnsulēs eius annī nec domī nec mīlitiae memorābile (aliquod, quicquam, nihil) ēgērunt. (Liv. 39, 44, 11)

3. Senātūs cōnsultō cautum est, nē (aliqua, qua, aliquae, quae, aliquī) Bacchanālia Rōmae neu in Italiā essent. (Liv. 39, 18, 8)

4. Habēs epilogum, nē (aliquis, quid, quem, aliquod) praetermissum aut relictum esse putēs. (Cic. Tusc. 1, 49, 119)

5. Hoc maximum videō signum (cuidam, cuiusdam, quīdam, quiddam) ēgregiae familiāritātis. (podle Cic. Cael. 31)

6. Quis enim (cuiquam, ullī reī) inimīcior quam Dēiotarō Caesar? (Cic. Phil. 2, 94)

7. Cūrāvī, nē (quis, aliquis) metueret. (Cic. Mur. 79)

8. (aliquis, quīdam) idcircō[2] deum nōn esse putant, quia nōn appāret.

9. Bonum putant esse (aliquis, aliquī, aliquod, aliquid) id, quod ūtile est. (Sen. epist. 120, 2)

10. Erant in (ūllā, quādam, aliqua, quīdam) cīvitāte rēx et rēgīna. (Apul. met. 4, 28)

11. (quīvīs, quidvīs, quemvīs, cuivīs) intellegere potest illud ēdictum ūnīus hominis causā scrīptum esse. (podle Verr. II 1, 116)

8.  Vyberte správný tvar zájmena quisque. Přeložte do češtiny a uveďte, které typy slov se ve spojení s quisque objevují.

1. Perterritīs omnibus sibi (quibusque, quisque) cōnsulēbat. (Caes. Gall. 2, 43, 2)

2. Danaus lūdōs īnstituit, quī quīntō (quōque, quisque) annō aguntur. (podle Hyg. fab. 170, 10)

3. Optimus enim (quīque, quisque, quemque) vir et cīvis maximē sequitur tuum iūdicium. (podle Cic. ad Brut. 1, 8, 1)

4. Quō (quisque, quidque, quodque) doctior est, eō modestior sit.

5. Cicero dīxit Pisōnem cōnsilia optimī (quemque, cuiusque, quōrumque) contempsisse et rem pūblicam prōdidisse.

6. Quid dulcius hominibus ab nātūrā datum est quam suī (quisque, cuique) fīliī? (podle Cic. p. red. ad Quir. 2)

7. Quid dē (quāque, quōque, quīque) rē sentiunt?

9.  Přeložte následující věty a uveďte, o jaký typ otázky se jedná

1. Num quis Pīsōnī est adsēnsus? (Cic. Att. 16, 7, 7)

2. Quid? Illud nōnne audiente populō dīxit? (podle Cic. Phil. 3, 27)

3. Potestne in tam dīversīs mentibus pāx aut amīcitia esse? (Sall. Iug. 31, 24)

4. Quid? D. Brutum nōnne omnibus sententiīs semper ornāvī? (Cic. Phil. 11, 36)

5. Nōnne cernitis ex ūnō fonte omnia scelera mānāre? (Cic. Phil. 13, 36)

6. Num quis nostrum mīrātur, sī sōlis effigiem in aliquō fonte aut placidō[3] lacū vīdit? (Sen. nat. 1, 11)

7. Lacrimae nōnne tē nostrae movent? (Sen. Phaedr. 880)

8. Num quis igitur quicquam dēcernit invītus? (Cic. Tusc. 3, 27)

9. Utrum id libentēs an invītī dabant? (podle Cic. Verr. II 3, 118)

10.  Vymyslete vhodnou odpověď

1. Quid ā tē postulāvit?

2. Ubi vīvere cupis?

3. Quem librum optimum omnium putās?

4. Multīne hominēs domum emptūrī sunt?

5. Quis amīcus bonus putātur?

6. Cūr herī āfuērunt?

7. Quod nōmen numquam fīliō tuō darēs?

8. Quā rē amīcī tuī dēlectantur?

9. Quandō ad nōs ventūrus es?

11.  Vytvářejte rozlučovací otázky. Doplňte další větné členy.

Příklad: lēgēs neglegere – lēgēs observāre:

Utrum lēgēs neglegunt an observant? Utrum lēgēs neglegere an observāre melius est? Utrum lēgēs, quae iniūstae sunt, neglēctūrus an observātūrus es?…

famēs – sitis – peior

vīvere – urbs – rūs

puerī – discere – lūdere – cupere

librōs legere – ambulāre

tacēre – loquī – dēbēre

molestus – grātus – ille homō

12.  Doplňte tázací částici nōnne, num, -ne. Je-li více možností, vysvětlete rozdíly.

1. _____ omnia _____ scīre possumus?

2. _____ līberōs _____ in silvā relinquere potuit?

3. _____ quid _____ lībertāte maius est?

4. _____ commīsistī _____ ea scelera an nōn?

5. _____ negāre _____ audēs? (Cic. Catil. 1, 8)

6. _____ poterit _____ domus restituī? (Cic. Att. 3, 15, 6)

7. _____ haec _____ omnia facere coāctus est?

8. _____ quid _____ facere aut dīcere possumus? Minimē.

9. _____ vidēs _____ illam nāvem? Videō.

13.  Doplňte tázací zájmeno nebo příslovce podle smyslu. Zájmena dejte do správného tvaru.

quis; quid; quī, quae, quod; ubi; quō; unde; uter

1. _____ ā iūdice condemnātus est?

2. _____ iste magistrātus loquēbātur?

3. _____ cōnsul melius rem geret? Titus Clodius.

4. _____ tibi dabunt?

5. _____ sermō eius prōfuit?

6. _____ nunc est?

7. _____ urbem pulcherrimam putās?

8. _____ illī hominēs vēnērunt?

9. Ā ______ ex patriā exāctus est?

10. ______ cōnsul profectus est?

11. ______ multī cīvēs eō tempore carēbant?

12. ______ ille canis herī momordit?

14.  Doplňte do vět uvedená slova

ēgerō, fūgī, miser, nōta, sapientior, stō

1. Num tē ______? Num ab domō absum? (Plaut. Epid. 681)

2. Quō quis est __________, eō aequiōre animō moritur.

3. Num quis hōrum _________ hodiē (est)? (Cic. Tusc. 1, 37)

4. Quicquid ________, continuō[4] sciēs. (Cic. Att. 9, 15, 4)

5. Dīcet aliquis: „Unde haec tibi _________ sunt?“ (Cic. Pis. 68)

6. Nōnne ego nunc _______ ante aedēs nostrās? (Plaut. Amph. 405)

15.  Určete, ve kterých případech se jedná o konjunktiv deliberativní

1. Sed quid faciāmus? Victī, oppressī, captī plānē sumus. (Cic. Att. 7, 23, 1)

2. Sī quid erit certī, faciam tē statim certiōrem. (Cic. fam. 14, 24, 1)

3. Is mihi dīxit sē Athēnīs mē expectātūrum. „Rēctē,“ inquam, „quid enim dīcerem?“ (podle Cic. Att. 6, 3, 9)

4. Quid? Tū id pateris? Nōnne dēfendis, nōn resistis? (Cic. fam. 7, 32, 1)

5. Quid nunc tē, asine, litterās doceam? Nōn opus est verbīs, sed fustibus. (Cic. Pis. 73)

6. Quid ergō? Eadem faciēmus, quae cēterī? (Sen. epist. 5, 6)

7. Quid agam? Mors mē sequitur, fugit vīta: adversus haec mē docē aliquid. (Sen. epist. 49, 9)

8. Quid mihi id prōdest? Quid faciam? (Plaut. Bacch. 633)

9. Utrum hoc tantum crīmen praetermittēs an obiciēs? (Cic. div. in Caec. 31, 16)

16.  Odlište zájmena adjektivní a substantivní a určete, v jakém jsou pádu. Věty přeložte.

1. Amīcō aliquis aegrō adsidet: probāmus. At hoc hērēditātis causā facit: vultur est, cadāver exspectat. (Sen. epist. 95, 43)

2. Suum quisque nōscat ingenium. (podle Cic. off. 1, 31, 114)

3. Est genus quoddam hominum, quod Hilotae vocātur, quōrum magna multitūdō agrōs Lacedaemoniōrum colit servōrumque mūnere fungitur. (Nep. Paus. 3, 6)

4. Nec enim melior vir fuit Africānō quisquam nec clārior. (Cic. Lael. 6, 47)

5. Cum cottīdiē aliquī eōrum caderent aut vulnerārentur, Rōmānī nocte mūrum superāvērunt et in forum pervēnērunt. (podle Liv. 38, 29, 9).

6. Quārundam rērum initia in nostrā potestāte sunt. (Sen. dial. 1, 7, 4)

7. Da operam, nē quid umquam invītus faciās. (Sen. epist. 61, 2)

8. Quā rē animadversā Pompeiānī in quōdam monte cōnstitērunt. (Caes. civ. 3, 97, 4)

9. Tum ille cuidam ex equitibus Gallīs magnīs praemiīs persuādet, ut ad Cicerōnem epistulam portet. (podle Caes. Gall. 5, 48, 3)

10. Sciō quidvīs hominī accidere posse. (podle Cic. Phil. 12, 24).

11. Restitit, nē qua sibi statua pōnerētur. (podle Nep. Att. 3, 2, 90)

12. Sed, ut dīcō, placet Stoicīs suō quamque rem nōmine appellāre. (Cic. fam. 9, 22, 1)

13. Nam quis nescit prīmam esse historiae lēgem, nē quid falsī dīcere audeat? (Cic. de orat. 2, 62)

17.  Přeložte do latiny

1. Cožpak se mě nemůžeš na cokoliv zeptat?

2. Cožpak si někdo myslí, že nějaký římský básník byl lepší než Homér?

3. Cožpak můžeme věřit všemu, co nám říkají?

4. Starej se, aby jim nic nechybělo (egēre + abl.).

5. Jestliže se něco dozvím, napíšu ti.

6. Všichni tehdy říkali, že člověk, který si tohle myslí, je beze vší pochybnosti šílený.

7. Přinutili všechny občany přijít na náměstí a přikázali, aby nikdo neodcházel.

8. Cožpak nemůže dělat to, co pokládá za nejlepší?

9. Schvaluješ jeho názor?

10. Je známo, že každý touží být milován.

11. Byli statečnější Germáni, nebo Galové?

12. Když kdosi říkal, že není naděje na záchranu a že všichni zemřou, byl ostatními přísně potrestán.

13. Byli jsme často napomínáni, abychom nikým nepohrdali.

14. Snaž se, aby ses něco naučil.

18.  Škrtněte výraz, který z hlediska významu nepatří do řady

nocēre – obesse – dēlēre – dēbēre

castra – dux – legiō – magistrātus – equitātus

aetās – vēr – hiems – aestās

cōgnōscere – scīre – ignōscere – animadvertere

ignis – flamma – incendium – indicium

19.  Doplňte slovo popsané ve větě

1. Frāter mātris meae a___________ meus est.

2. Pars corporis, quā canēs et hominēs mordent, d________ est.

3. Animal equō simile, quod stultum putātur, a_________ est.

4. Id, quod vesperī edimus, c________ est.

5. Quī multōs annōs nātus est, s________ est.

6. Is, quī parvam pecūniam habet, p_________ est.

7. Is, quī epistulās portat, t____________ est.

20.  Přečtěte si text a odpovězte na otázky

In Catilinam (Cicero,[5] upraveno)

Cicero Catilinam adloquitur:

Quid? Cum te Praeneste Kal. ipsis Nov. occupaturum (esse) nocturno impetu esse confideres, sensistine illam coloniam meo iussu meis praesidiis, custodiis, vigiliis esse munitam? Nihil agis, nihil moliris, nihil cogitas, quod non ego non modo audiam,[6] sed etiam videam planeque sentiam. Recognosce mecum tandem noctem illam superiorem: iam intelleges multo me vigilare acrius ad salutem quam te ad perniciem rei publicae. Dico te priore nocte venisse inter falcarios in M. Laecae domum, convenisse eodem complures eiusdem amentiae scelerisque socios. Num negare audes? Quid
taces? Convincam, si negas. Video enim esse hic in senatu quosdam, qui tecum una fuerunt.

Nunc iam aperte rem publicam universam petis; templa deorum immortalium, tecta urbis, vitam omnium civium, Italiam totam ad exitium et vastitatem vocas. Quoniam id, quod huius imperii disciplinaeque maiorum proprium est, facere nondum audeo,
faciam id, quod est ad severitatem lenius, ad communem salutem utilius. Nam si te interfici iussero, residebit in re publica reliqua coniuratorum manus; sin tu, quod te iam dudum hortor, discesseris, exhaurietur ex urbe tuorum comitum magna et perniciosa sentina rei publicae.

Quid est, Catilina? Num dubitas id me imperante facere, quod iam tua sponte faciebas?

Odpovězte na gramatické otázky

1. Určete gramaticky následující slova, která jsou onačena v textu: nihil, intelleges, te, priore, convincam, maiorum, reliqua.

2. Vyhledejte neurčitá zájmena.

3. Které druhy latinských infinitivů nejsou v textu zastoupeny?

4. Vyskytuje se v textu ablativ absolutní?

5. V čem se liší slova acrius a utilius z gramatického hlediska?

6. Jaké typy tázacích vět se v textu objevují?

7. Je tvar faciam konjunktiv prézentu nebo futurum I? Proč?

8. Objevuje se v textu indikativ plusquamperfekta a futura II?

9. Proč je residebit tvarem slovesa resideō, ēre a nikoliv resīdō, ere?

Odpovězte na otázky týkající se lexika a obsahu textu

1. Rozepište zkratku Kal. Nov.

2. Doplňte k substantivu adjektivum odvozené ze stejného základu nebo k adjektivu příslušné substantivum. V případě potřeby použijte slovník.

substantivum

adjektivum

severitas

perniciosus

scelus

nox

utilis

amentia

immortalis

civis

3. Uveďte alespoň tři slova přejatá do češtiny, která vychází ze slov vyskytujících se v textu.

4. Jaká označení Cicero používá pro Catilinu a ostatní spiklence?

5. Chce Cicero spiklence potrestat trestem smrti? Jak to zdůvodňuje?

Slovní zásoba

disciplīna, ae, f.

- disciplīna maiōrum

zde: zásady, morálka, disciplína, kázeň

- zásady předků

dūdum

dávno, už dlouho

eōdem

tamtéž (na ot. kam?)

exitium, iī, n.

zánik, zničení, zkáza, zahynutí

falcārius, ī, m.

- inter falcāriōs

kosař, kosař (výrobce srpů a kos)

- do Kosařské ulice

hīc

zde

iubeō, ēre, iussī, iussum

- tē interficī iubeō

přikázat, rozkázat

- přikazuji tě zabít

manus, ūs, f.

ruka, vojenská jednotka

mōlior, īrī, molītus sum

zamýšlet (něco), usilovat (o něco), s námahou (něco) dělat

nōndum

ještě ne

perniciēs, ēī, f.

zničení, záhuba, zhouba, zkáza

Praeneste, is, n.

Praeneste

recōgnōscō, ere, gnōvī, gnitum

připamatovat si, projít si (v mysli), zkoumat

resideō, ēre, sēdī, sessum

sedět, zůstat sedět, zůstat

sentīna, ae, f.

kal, spodina, sebranka

sevēritās, ātis, f.

- ad sevēritātem

přísnost

- zde: co do přísnosti, pokud jde o přísnost

sīn

jestliže však

vastitās, ātis, f.

zpustošení, zkáza

Živá slova

Faber est suae quisque fortunae.

Qui pro quo?

Quid ad rem?

Quidquid discis, tibi discis.

Quis plurimum habet? Qui minimum cupit.

Quo plus potestis, eo moderatius imperio uti debetis.

Quomodo vales?

Suum cuique.

[1] etiamnunc „pořád ještě“, „ještě nyní“

[2] idcircō „proto“

[3] placidus, a, um „klidný, tichý, laskavý“

[4] continuō „ihned, nepřetržitě“

[5] Marcus Tullius Cicero. In L. Sergium Catilinam orationes 1, 8; 1, 11. (Cic. Catil. 1, 8; 1, 11)

[6] Audiam, videam, sentiam: konjunktiv prézentu, jehož funkcí je definovat osobu nebo věc. Přeložte ho kondicionálem: „co bych neslyšel, neviděl, nevěděl“.

26. lekce

Gramatika

Nominativ s infinitivem

Nominativ s infinitivem je vazba podobná akuzativu s infinitivem. Je tvořena infinitivem a jménem v nominativu, které je nejen podmětem infinitivu, ale i řídícího slovesa ve větě hlavní. Sloveso ve větě hlavní je vždy v pasivu.

Nominativ s infinitivem následuje po stejných skupinách sloves jako akuzativ s infinitivem, nepoužívá se však po slovesech vyjadřujících city a některých slovesech vyjadřujících vůli. Mohou ho tedy řídit tyto skupiny sloves:

- slovesa smyslového vnímání, např.: vidēre „vidět, v pas. „zdát se“, audīre „slyšet“, sentīre „cítit, vnímat“;

- slovesa ústního a písemného projevu, např.: dīcere „říkat“, scrībere „psát“, trādere „předávat, říkat“, explicāre „vysvětlovat“, affirmāre „tvrdit“, cōgnōscere „poznat“, nuntiāre „oznamovat“, negāre „popírat; tvrdit, že ne“;

- slovesa vyjadřující myšlení, vědění a intelektuální aktivitu, např.: putāre „domnívat se, myslet si“, exīstimāre „domnívat se“, cēnsēre „myslet si, soudit“, intellegere „chápat“, crēdere „věřit“.

Vzhledem k pasivní povaze konstrukce nemůže nominativ s infinitivem následovat po deponentních slovesech. Nepoužívá se ani po neosobních slovesech a konstrukcích (např. appāret „je zjevné“, nōtum est „je známo“ atd.), protože je ze své podstaty osobní konstrukcí (nominativ je podmětem jak infinitivu, tak určitého slovesa, viz výše).

Význam a překlad nominativu s infinitivem

Na rozdíl od akuzativu s infinitivem se v češtině tato konstrukce nevyskytuje ani okrajově, a proto je nutné překládat ji jinými prostředky. Obvykle se jedná o sloveso v 3. osobě singuláru se zvratným zájmenem „se“ (např. „říká se“, „zdá se“, „píše se“, „soudí se“) či jinou konstrukci s „neosobním“ významem (např. „panuje domněnka“), po nichž následuje vedlejší věta se spojkou „že“ (např. „Říká se, že jsou dobří“). U sloves s významem „říkat“ lze použít také jednoduchou větu s výrazem „prý“, „údajně“ apod. (např. „Prý jsou dobří“), pokud nominativ s infinitivem vyjadřuje určitý odstup od podávané informace.

Postup při překladu do češtiny

Při překladu latinské věty, např. Amīcī meī bene labōrāre dīcuntur, postupujeme takto:

- vyhledáme určité sloveso (dīcuntur) a jeho podmět, který je zároveň podmětem nominativu s infinitivem (amīcī meī);

- určité sloveso přeložíme neosobně „říká se“;

- překlad věty vedlejší začneme použitím spojky (většinou „že“): „říká se, že“;

- latinský nominativ (podmět infinitivní konstrukce i určitého slovesa) amīcī meī bude v češtině podmětem věty vedlejší: „říká se, že moji přátelé“;

- latinský infinitiv prézentu přeložíme určitým slovesem v přítomném čase: „říká se, že moji přátelé dobře pracují“.

Překlad do češtiny tedy zní: „Říká se, že moji přátelé dobře pracují.“

Překlad pomocí „prý“ se obvykle používá pouze v případě, že řídící sloveso s významem „říkat“ je v indikativu prézentu. Nominativ s infinitivem se pak přeloží samostatně jako jednoduchá věta („Moji přátelé dobře pracují.“), která se doplní o výraz „prý“, „údajně“ apod. Výsledný překlad tedy zní: „Moji přátelé prý dobře pracují.“

Pasivní řídící sloveso vidērī má velmi často význam „zdát se“. Vazba nominativu s infinitivem po tomto slovese se překládá stejně jako v ostatních případech, např. Amīcī meī bene labōrāre videntur „Zdá se, že moji přátelé dobře pracují.“

Je-li podmětem 1. nebo 2. osoba singuláru nebo plurálu, podmět je obvykle nevyjádřený, protože osoba je jednoznačně určena slovesným tvarem. Podmět nemusí být vyjádřen ani ve 3. osobě singuláru a plurálu, pokud je zřejmý z kontextu. V české hlavní větě je vždy neosobní výraz a příslušná osoba je podmětem věty vedlejší:

sg.

1. os.

dīcor

říká se, že (já)

2. os.

dīceris

říká se, že (ty)

3. os.

dīcitur

říká se, že (on, ona, ono)

pl.

1. os.

dīcimur

říká se, že (my)

2. os.

dīciminī

říká se, že (vy)

3. os.

dīcuntur

říká se, že (oni, ony, ona)

Postup při překladu do latiny

Při překladu české věty, např. „Říká se, že dívky dobře zpívají“, postupujeme takto:

- ve větě hlavní vyhledáme sloveso v určitém tvaru („říká se“) a podmět věty vedlejší („dívky“), který bude v latině podmětem infinitivu i řídícího slovesa;

- přeložíme podmět: puellae;

- přeložíme sloveso věty hlavní tak, aby se shodovalo s podmětem: puellae dīcuntur;

- české sloveso věty vedlejší přeložíme infinitivem (zde infinitivem prézentu, protože české sloveso je v přítomném čase): puellae cantāre dīcuntur;

- doplníme další větné členy: puellae bene cantāre dīcuntur.

Překlad do latiny tedy zní: Puellae bene cantāre dīcuntur.

Obsahuje-li česká věta výrazy „prý“, „údajně“ apod. (např. „Dívky prý dobře zpívají.“), je vhodné převést si ji nejprve do podoby se slovesem „říkat“ („Říká se, že dívky dobře zpívají.“) a dále pokračovat podle uvedeného postupu.

Je-li v české vedlejší větě podmět nevyjádřený, je nutné ho zjistit ze slovesného tvaru české vedlejší věty, popřípadě z kontextu. Např. v souvětí „Říká se, že máte mnoho knih.“ je podmětem vedlejší věty 2. osoba plurálu „vy“. Určení podmětu je pro překlad do latiny zásadní, protože podmět věty vedlejší je zároveň podmětem slovesa řídící věty a má proto vliv na jeho podobu:

sg.

1. os.

Říká se, že nepracuji.

(já)

Dīcor nōn labōrāre.

2. os.

Říká se, že nepracuješ.

(ty)

Dīceris nōn labōrāre.

3. os.

Říká se, že nepracuje.

(on, ona, ono)

Dīcitur nōn labōrāre.

pl.

1. os.

Říká se, že nepracujeme.

(my)

Dīcimur nōn labōrāre.

2. os.

Říká se, že nepracujete.

(vy)

Dīciminī nōn labōrāre.

3. os.

Říká se, že nepracují.

(oni, ony, ona)

Dīcuntur nōn labōrāre.

Z uvedeného přehledu je zřejmé, že při překladu do latiny není nutné překládat osobní zájmeno, protože osoba je jednoznačně vyjádřena tvarem slovesa ve větě řídící.

Další větné členy ve vazbě nominativu s infinitivem

Ve vazbě nominativu s infinitivem se mohou vyskytnout různé větné členy, např. předměty, příslovečná určení, přívlastky.

Adjektiva ve funkci shodných přívlastků a přísudků jmenných se sponou, které náleží k podmětu konstrukce nominativu s infinitivem, se s ním shodují v rodě, čísle a pádě:

Līberī tuī fēlīcēs esse videntur.   Zdá se, že tvoje děti jsou šťastné.

Dīcēbāris piger esse.   Říkalo se, že jsi líný.

Dīcēbāris pigra esse.   Říkalo se, že jsi líná.

Dīciminī puchrae esse.   Říká se, že jste krásné (tj. vy ženy).

V nominativu jsou rovněž substantiva, která se vztahují k podmětu konstrukce a mají funkci přísudku jmenného se sponou nebo přístavku, např.:

Ille scrīptor vir bonus esse vidēbātur.

Zdálo se, že onen spisovatel je dobrým člověkem.

Amīcus meus, homō sapientissimus, ab omnibus laudārī dīcitur.

Říká se, že můj přítel, člověk velice moudrý, je všemi chválen.

Infinitivy ve vazbě nominativu s infinitivem

Ve vazbě nominativu s infinitivem se mohou vyskytovat všechny latinské infinitivy, tj. infinitiv prézentu aktiva a pasiva, infinitiv perfekta aktiva a pasiva, infinitiv futura aktiva a pasiva. Stejně jako v akuzativu s infinitivem vyjadřují infinitivy současnost, předčasnost nebo následnost vzhledem k ději slovesa ve větě hlavní a do češtiny se překládají pomocí stejných časů jako ve vazbě akuzativu s infinitivem (viz 24. lekce).

Participium perfekta v infinitivu perfekta pasiva a participium futura v infinitivu futura aktiva se shodují s podmětem konstrukce v rodě, čísle a pádě. Tvar ostatních infinitivů se nemění, např.:

infinitiv

prézentu aktiva

Puellae venīre dīcuntur.

Říká se, že dívky přicházejí.

prézentu pasiva

Puellae laudārī dīcuntur.

Říká se, že dívky jsou chváleny.

perfekta aktiva

Puellae vēnisse dīcuntur.

Říká se, že dívky přišly.

perfekta pasiva

Puellae laudātae esse dīcuntur.

Říká se, že dívky byly pochváleny.

futura aktiva

Puellae ventūrae esse dīcuntur.

Říká se, že dívky přijdou.

futura pasiva

Puellae laudātum īrī dīcuntur.

Říká se, že dívky budou pochváleny.

Totéž platí i pro nominativy s infinitivem s nevyjádřeným podmětem, např.:

Dīcēbāris mox ventūrus esse.  Říkalo se, že brzy přijdeš. (jedná se o muže)

Dīcēbāris mox ventūra esse.  Říkalo se, že brzy přijdeš. (jedná se o ženu)

Vidēmur frūstrā veritī esse.  Zdá se, že jsme se báli nadarmo.
(tj. my muži / my muži a ženy)

Vidēmur frūstrā veritae esse.  Zdá se, že jsme se bály nadarmo. (tj. my ženy)

Konstrukce po slovesech iubēre a vetāre

Po slovesech iubeō, ēre, iussī, iussum „přikazovat“ a vetō, āre, vetuī, vetitum „zakazovat“ následují konstrukce, které jsou v podstatě vazbami akuzativu a nominativu s infinitivem, ale mají určitá specifika. Na rozdíl od dosud probíraných vazeb se v nich např. vyskytuje pouze infinitiv prézentu aktiva nebo pasiva. Obtíže při překladu působí rozdílná pádová vazba v češtině, v níž se slovesa „přikazovat“ a „zakazovat“ pojí s dativem, kdežto latinské iubēre a vetāre s akuzativem.

Typy konstrukcí

Vazby se dělí podle toho, zda jsou slovesa iubēre a vetāre v aktivu nebo pasivu, a zda je vyjádřena osoba, které se něco zakazuje nebo přikazuje.

Vazba po slovesech iubēre a vetāre v aktivu

Po aktivních slovesech iubēre a vetāre se vyskytují tyto konstrukce:

Je vyjádřena osoba, které se něco přikazuje nebo zakazuje

- Osoba, které se něco přikazuje nebo zakazuje, je v akuzativu.

- To, co se přikazuje, je vyjádřeno infinitivem prézentu aktiva.

Magister vetat discipulōs cantāre.

Učitel zakazuje žákům zpívat.

Učitel zakazuje žákům, aby zpívali.

Učitel zakazuje, aby žáci zpívali.

Iussimus fīlium librōs legere.

Přikázali jsme synovi číst knihy.

Přikázali jsme synovi, aby četl knihy.

Přikázali jsme, aby syn četl knihy.

Není vyjádřena osoba, které se něco přikazuje nebo zakazuje

- To, co se zakazuje nebo přikazuje, je vyjádřeno infinitivem prézentu pasiva.

Magister vetat cantārī.

Učitel zakazuje zpívat.

Učitel zakazuje, aby se zpívalo.

Iussimus librōs legī.

Přikázali jsme číst knihy.

Přikázali jsme, aby knihy byly čteny / se četly knihy.

Konstrukce po aktivních slovesech jsou v podstatě vazbami akuzativu s infinitivem. Problémy v překladu mezi češtinou a latinou způsobuje jednak rozdílná pádová vazba (český dativ a latinský akuzativ osoby, které se přikazuje nebo zakazuje) a rozdílná pravidla pro používání infinitivu. Zatímco v češtině zůstává aktivní infinitiv i v případě, že není vyjádřen adresát rozkazu nebo zákazu, v latině se v těchto případech používá infinitiv prézentu pasiva a vzniká tak stejná konstrukce jako např. po slovese dīcere:

Magister vetat cantārī.  Magister dīcit cantārī.

Učitel zakazuje, aby se zpívalo.   Učitel říká, že se zpívá.

Iussimus librōs legī.  Dīximus librōs legī.

Přikázali jsme, aby knihy byly čteny.   Řekli jsme, že knihy jsou čteny.

Při překladu do latiny může být proto výhodné upravit českou větu do podoby „přikazuji/zakazuji, aby někdo dělal něco / aby něco bylo děláno“ a dále postupovat jako u ostatních akuzativů s infinitivem.

Konstrukce po aktivních slovesech iubēre a vetāre jsou však ve skutečnosti poněkud odlišné od akuzativu po slovesech typu dīcere. Ve větném vzorci „kdo – přikazovat/zakazovat – komu – co“ obsazuje infinitiv pozici „co“ a akuzativ osoby, které se přikazuje, pozici „komu“. Tím se liší od vazby např. po slovese dīcere s větným vzorcem kdo – říct – co, v němž akuzativ s infinitivem obsazuje pozici „co“ jako celek.

Vazba po slovesech iubēre a vetāre v pasivu

Po pasivních slovesech iubēre a vetāre se vyskytují tyto konstrukce:

Je vyjádřena osoba, které se něco přikazuje nebo zakazuje

- Osoba, které se něco přikazuje nebo zakazuje, je v nominativu (sloveso iubēre/vetāre se shoduje s nominativem osoby).

- To, co se přikazuje, je vyjádřeno infinitivem prézentu aktiva.

Discipulī ā magistrō cantāre vetantur.

Žákům je učitelem zakazováno zpívat.

Žákům je učitelem zakazováno, aby zpívali.

Učitelem je zakazováno, aby žáci zpívali.

Fīlius iussus est librōs legere.

Synovi bylo přikázáno číst knihy.

Synovi bylo přikázáno, aby četl knihy.

Bylo přikázáno, aby syn četl knihy.

Synovi se přikázalo číst knihy.

Činitel sloves iubēre a vetāre může, ale nemusí být vyjádřen. Ve větě nemusí být přímo vyjádřen ani nominativ osoby, které se přikazuje nebo zakazuje. Jedná se zejména o případy, kdy je adresátem příkazu nebo zákazu 1. nebo 2. osoba singuláru i plurálu, protože je dostatečně specifikována slovesným tvarem. Někdy však nemusí být vyjádřen ani adresát v 3. osobě singuláru i plurálu, pokud je zřejmý z kontextu.

sg.

1. os.

Vetor cantāre.

Zakazuje se mi zpívat. / Zakazuje se, abych (já) zpíval.

2. os.

Vetāris cantāre.

Zakazuje se ti zpívat. / Zakazuje se, abys (ty) zpíval.

3. os.

Vetātur cantāre.

Zakazuje se mu / jí zpívat. / Zakazuje se, aby (on, ona) zpíval, -a.

pl.

1. os.

Vetāmur cantāre.

Zakazuje se nám zpívat. / Zakazuje se, abychom (my) zpívali.

2. os.

Vetāminī cantāre.

Zakazuje se vám zpívat. / Zakazuje se, abyste (vy) zpívali.

3. os.

Vetantur cantāre.

Zakazuje se jim zpívat. / Zakazuje se, aby (oni, ony) zpívali, -y.

Je-li sloveso iubēre/vetāre v jiném čase než v prézentu, konstrukce se tvoří stejným způsobem, např.:

Iussus sum cantāre.   Bylo mi přikázáno zpívat. Bylo přikázáno, abych zpíval.

Iussa sum cantāre.   Bylo mi přikázáno zpívat. Bylo přikázáno, abych zpívala.

Iussī sumus cantāre.   Bylo nám přikázáno zpívat. Bylo přikázáno, abychom zpívali.

Iussae sumus cantāre.   Bylo nám přikázáno zpívat. Bylo přikázáno, abychom zpívaly.

Není vyjádřena osoba, které se něco přikazuje nebo zakazuje

- To, co se zakazuje nebo přikazuje, je vyjádřeno infinitivem prézentu pasiva.

Cantārī vetātur.

Zakazuje se zpívat.

Je zakazováno, aby se zpívalo.

Zakazuje se, aby se zpívalo.

Cantārī ā magistrō iussum est.

Od učitele bylo přikázáno zpívat.

Od učitele bylo přikázáno, aby se zpívalo.

- Je-li součástí infinitivu přímý předmět (např. „přikazuje se číst knihy“), zůstává v latině infinitiv prézentu pasiva, předmět „knihy“ stojí v nominativu a s tímto nominativem se shoduje sloveso iubēre/vetāre (doslova „knihy jsou přikazovány být čteny“):

Librī legī iubentur.

Přikazuje se číst knihy.

Přikazuje se, aby knihy byly čteny.

Přikazuje se, aby se četly knihy.

Oppida ā cōnsule dēfendī iussa sunt.

Od konzula bylo přikázáno bránit města.

Od konzula bylo přikázáno, aby města

byla bráněna.

Činitel sloves iubēre a vetāre může, ale nemusí být vyjádřen.

Konstrukce po pasivních slovesech jsou v podstatě vazbami nominativu s infinitivem. Problémy s překladem jsou stejné jako ve vazbě po aktivních slovesech iubēre a vetāre. Největší obtíže působí poslední typ konstrukcí, které jsou však srovnatelné s konstrukcemi např. po slovese dīcere:

Cantārī vetātur.  Cantārī dīcitur.

Zakazuje se, aby se zpívalo.   Říká se, že se zpívá.

Librī legī iubentur.   Librī legī dīcuntur.

Přikazuje se, aby knihy byly čteny.   Říká se, že knihy jsou čteny.

Při překladu do latiny může být proto výhodné upravit českou větu do podoby „přikazuje se/zakazuje se, aby někdo dělal něco / aby něco bylo děláno“ a dále postupovat jako u ostatních nominativů s infinitivem.

Vazby po dalších slovesech vyjadřujících vůli

Stejné konstrukce jako po slovesech iubēre a vetāre se mohou vyskytnout např. po slovesech

- prohibeō, ēre, prohibuī, prohibitum „zakazovat“

- cogō, ere, coēgī, coāctum „nutit“

- sinō, ere, sīvī, situm „dovolit“

Infinitivní vazby po slovesech velle „chtít“, nōlle „nechtít“ a mālle „raději chtít“ jsou stručně vyloženy v 32. lekci.

Tipy

Porovnání konstrukcí po iubēre a imperāre

Zatímco po slovese iubēre následují v klasické latině infinitivní vazby, po slovese imperāre se používá vedlejší věta žádací se spojkami ut nebo nē. Obě slovesa mají také odlišnou pádovou vazbu: iubēre se pojí s akuzativem, kdežto imperāre s dativem. Překlad do češtiny může být v obou případech shodný.

Iubēmus tē tacēre.  Imperāmus (tibi), ut taceās.

Přikazujeme ti mlčet.   Přikazujeme ti mlčet.

Přikazujeme ti, abys mlčel.   Přikazujeme ti, abys mlčel.

Přikazujeme, abys mlčel.   Přikazujeme, abys mlčel.

Iussimus tē tacēre.   Imperāvimus (tibi), ut tacērēs.

Přikázali jsme ti mlčet.   Přikázali jsme ti mlčet.

Přikázali jsme ti, abys mlčel.   Přikázali jsme ti, abys mlčel.

Přikázali jsme, abys mlčel.   Přikázali jsme, abys mlčel.

V latině nelze tyto konstrukce volně zaměňovat.

Slovní zásoba

adulēscentia, ae, f.

mládí, mladost, dospívání

amphitheātrum, ī, n.

amfiteátr

āra, ae, f.

oltář

bōs, bovis, m. f.

býk, vůl (m.); kráva (f.)

circus, ī, m.

cirkus, závodní dráha

commoveō, ēre, mōvī, mōtum

pohnout, dojmout, přimět, vyvolat (cit, náladu apod.)

compōnō, ere, posuī, positum

skládat, sestavovat, spojovat, skládat (um. dílo), sepsat

cōnfīgō, ere, fīxī, fīxum

stloukat ( něco hřebíky), probodnout, prorazit

congerō, ere, gessī, gestum

snášet, nahromadit, postavit, zahrnout (někoho něčím)

coniūrātiō, ōnis, f.

spiknutí

cōnsecrō, āre, āvī, ātum

zasvětit, posvětit, obětovat

cōnsīdō, ere, sēdī, –

posadit se, usadit se, usídlit se

crūdēlitās, ātis, f.

krutost

cūria, ae, f.

kurie, radnice, místo pro jednání senátu

dēdecus, oris, n.

hanba, potupa, hanebnost

deinde

potom, dále, za druhé (ve výčtu)

dēnique

konečně, nakonec, zkrátka

discessus, ūs, m.

odchod, smrt

dīvus, a, um

- dīvus, ī, m.

božský

- bůh

domesticus, a, um

domácí, domovní, rodinný

dominātus, ūs, m.

vláda, absolutistická vláda, tyranie

duplex, icis

dvojitý, dvojnásobný

equa, ae, f.

kobyla

exīstimō, āre, āvī, ātum

domnívat se, myslet, hodnotit

facilitās, ātis, f.

- magnae facilitātis esse
(gen. vlastnosti)

přívětivost, vlídnost, náklonnost, ochota

- být velmi vlídný

fulmen, inis, n.

blesk, úder blesku

fūnus, eris, n.

pohřeb, pohřební průvod, pohřební obřad, mrtvola

īnfantia, ae, f.

dětství

iniussū

- iniussū cōnsulis

bez rozkazu, proti rozkazu

- bez rozkazu konzula

irrumpō (inrumpō), ere, rūpī, ruptum in +ak.

vtrhnout, vniknout, vpadnout (někam)

iubeō, ēre, iussī, iussum

přikazovat, nařídit, ustanovit

laetor, ārī, ātus sum +abl., dē/ex + abl.

radovat se, mít radost

līberālitās, ātis, f.

ušlechtilost, čestnost, slušnost, ochota, štědrost, dobročinnost

libīdō, inis, f.

záliba, chuť, touha, svévole, drzost, opovážlivost, chtíč, prostopášnost, zhýralost

līctor, ōris, m.

liktor (úřední zřízenec vyšších úředníků)

meritum, ī, n.

zásluha

minor, ārī, ātus sum +dat. (alicui) +ak. (aliquid)

vyhrožovat (někomu něčím)

mīrābilis, e

podivuhodný, zvláštní, neobyčejný

moderātus, a, um

umírněný, rozvážný, klidný, mírný

nāvigātiō, ōnis, f.

plavba

nūdō, āre, āvī, ātum

svléct, zbavit, oloupit, prozradit, odhalit

odium, iī, n.

- in odiō esse

nenávist

- být v nenávisti

piscis, is, m.

ryba

praecō, ōnis, m.

hlasatel

prōgredior, ī, gressus sum

jít dopředu / vpředu, postupovat, dělat pokroky

pueritia, ae, f.

dětství, dětský věk, mládí

quantus, a, um

jak veliký, jaký

rēgius, a, um

královský

sagitta, ae, f.

šíp, střela

sūdor, ōris, m.

pot, námaha, práce

urgeō, ēre, ursī, –

tísnit, tlačit, dotírat, nutit

vetō, āre, vetuī, vetitum

zakazovat, zabraňovat, nedovolovat

Cvičení

1.  Přeložte slovesné tvary

dīcitur, dīcuntur, putābāmur, vidēris, dīcēris, trāduntur, trāditum est, nōbīs vidētur, vidēbāris, vidēmur

říkalo se, řeklo se o mně, řekne se o nich, říká se o nás, bude se o vás říkat

zdálo se o nich, bude se o vás zdát, zdá se o mně, zdá se mi, bude se zdát, zdá se užitečné, zdálo se o tobě

iubentur, iubētur, iubēbās, iussum erat, nōn iubērēs, nē iubeant, vetuistī, vetuimus, vetāmus, vetābuntur, vetās, vetueram

přikázali jste, přikázalo se jí, kéž by se nepřikazovalo, přikážu, přikázalo se nám, budeme přikazovat, zakazovali, zakázali, zakáže se vám, ať nezakazují, nezakazuj!, bylo vám zakázáno

2.  Infinitiv prézentu nahraďte infinitivem perfekta a futura, je-li to možné.

1. Mātrī aegrōtae assidēre dīceris.

2. Ille vir servōs et animālia fustibus caedere dīcēbātur.

3. Omnia bene facere vidēminī.

4. Ea prōvincia ā cōnsule recuperārī dīcitur.

5. Quīdam vitiīs suīs glōriārī videntur.

6. Hostēs cōpiās suās flūmen trādūcere trāduntur.

7. Illī hominēs in longinquīs regiōnibus versārī putābantur.

8. Patrem tuum timēre vidēris.

9. Multae domūs restituī dīcēbantur.

3.  Sloveso v závorce dejte do správného tvaru. Uveďte různé možnosti.

1. Caesar flūmen trānsgressus esse (trādere) _________.

2. In eō lacū multī piscēs fuisse (dīcere) _________

3. Bonī esse (vidēre) _________.

4. Tū amīcum nostrum prōdidisse (dīcere) ___________.

5. Nōs, quī semper vērum dīximus, mentīrī (dīcere) _________.

6. Multī cīvēs verbīs eius perterritī esse (vidēre) _________.

7. Mox discessūra esse (putāre) ____________.

8. Melior patre meō esse (dīcere) ____________.

4.  Doplňte zakončení slov

1. Nāvēs ā Rōmānīs solūt___ esse dīcēbantur.

2. Mercātorēs dīxērunt sē posterō diē nāvēs solūtūr___ esse.

3. Ille rēx nihil ūtile fēc___ putātur.

4. Multī eōrum cōnfess___ esse dīcuntur.

5. Multōs testēs falsa prō vērīs dīcere coāct___ esse scīmus.

6. Nōtum est rēgibus exāctīs duōs cōnsulēs ēlect___ esse.

7. Valdē lāmentābāmur nōs oleum et operam perdid____ .

8. Illa mulier post mortem virī vīllam vēnditūr____ esse dīcēbātur.

9. Lēgātī questī sunt foedus ā Rōmānīs violāt___ esse.

5.  Vytvořte nominativy s infinitivem

1. perturbātus es – vidēre

2. amīcī in urbem venērunt – dīcere

3. morbō cōnficiminī – vidēre – mihi

4. potestās senātuī erepta est – dīcere

5. eum nōn accūsābō – putāre

6. fīliam cōnsulis in matrimōnium dūcet – dīcere

7. ratiōne nōn usī sumus – dīcere

8. nihil reperiētur – exīstimāre

9. condiciōnēs vītae peiōrēs sunt – vidēre – multīs

10. tibi nōn persuāsī – vidēre

6.  Doplňte infinitivy do vět. Je-li více možností, uveďte je.

1. Captīvī metū commōtī sociōs suōs (prōdō) _________ dīcēbantur.

2. Cicero spērābat sē post discessum Catilinae metū magnō (līberō) __________.

3. Lēgātī nōn aliquid nuntiātum, sed speculātum (mittō) __________ vidēbantur.

4. Cōgnōvī eum sōle ortō (proficīscor) _________.

5. Omnibus satisfacere nōn (possum) _________ vidēmur.

6. Nēmō tē melior (sum) _______ exīstimātur.

7. Exspectō tuās litterās; scrīpsistī enim tē (scrībō) ___________ plūra. (podle Cic. Att. 10, 4, 5)

8. Maximē laetor tibi fīlium (nāscor) __________ .

9. Omnēs scīmus nōs mortālēs (sum) ______ et (morior) ____________.

10. Quis omnibus (praestō) _______ tibi vidētur?

11. (fugiō) _______ ex proeliō Mutinensī[1] dīcuntur nōtissimī latrōnum ducēs. (Cic. fam. 10, 14, 1)

7.  Vyberte správnou možnost nebo správné možnosti

1. Ille reus omnia nōn (cōnfessus, cōnfessa, cōnfessō) esse mihi vidētur.

2. Saepe querēbāris omnēs tēcum (dissēnsisse, dissentīre, dissēnsōs esse, dissentīrī).

3. Vīgintī mīlia hostium (caesī, caesa, caesōrum) esse eō diē trāduntur. (podle Liv. 8, 30, 7)

4. Nōtum est alium aliā rē (dēlectārī, dēlectāre, dēlectāvisse, dēlectātum esse).

5. Vidēbāris poenā nōn (affectūrus esse, tē affectūrum esse, affēcisse, affectum īrī, tē affectum īrī, afficī).

6. Ille dux in bellum (profectūrus, profectus, proficīscēns) religiōnem (neglectam esse, neglēxisse, neglēctum esse, neglegī, sē neglēctūrum esse) dīcitur.

7. Bellum cīvīle rēge (necātum, interfectō, occīdente, interfectūrō) ortum esse ignōrābam.

8. Omnibus praesentibus tē nōn laudāvī, nē tibi blandīrī (vidērer, videar, vidērētur, videātur).

9. Hostēs minābantur omnēs agrōs (vastātum īrī, sē vastātūrōs esse, vastāre, vastātūrōs esse, vastātōs esse, sē vastātōs esse).

10. (idōneīne, idōneīsne, idōneamne) vōbīs ad eam rem vidēmur?

11. Nōs ā cōnsulibus Capuam venīre (iussit, iubent, iussī sumus). (podle Cic. Att. 7, 16, 2)

12. Hāc pecūniā iubet agrōs (emere, emī, emptum esse, ēmisse). (Cic. leg. agr. 2, 63)

13. Caesar ex castrīs equitātum (edūcere, edūcī) iubet proeliumque equestre committit. (Caes. Gall. 7, 13, 1)

14. Titum Labiēnum duābus cum legiōnibus et equitātū in Sēquanōs (proficīscī, proficīscere) iubet. (Caes. Gall. 7, 90, 4)

15. Pater puerīs (iussit, iubet, imperāvit, imperābit), ut domum ad tempus venīrent.

16. Dux (mīlitēs, mīlitibus) agrōs populārī et domōs (incendī, incendere, incēnsās esse, incēnsūrōs esse) vetuit.

17. Quadrāgintā hostiae immolārī (iussae sunt, iussit, iubent, iubentur). (podle Liv. 37, 52, 2)

8.  Dejte do závislosti na uvedených výrazech

1. Īnfantiam āmīsimus, deinde pueritiam, deinde adulēscentiam. (Sen. epist. 24, 20)
Seneca scrīpsit
Vidēbāmur

2. Ille senex multa, quae facta sunt, bene recordātur.
Dīcitur
Nōtum est

3. Post mortem rēgis contrōversia dē rēgnō inter fīliōs eius orta est.
Lēgimus
Trāditur

4. Custōdiīs neglēctīs urbēs facile ab hostibus captae sunt.
Dīcēbantur
Senātuī nuntiāvērunt

5. Ea omnia mox sciēmus.
Vidēbāmur
Putāmus

6. Nihil suscipiam sine praesidiō et sine pecūniā. (podle Cic. Att. 8, 3, 5)
Dīxī ei
Dīcēbar

7. Necātus est ā Quartā Hostīliā uxōre. (podle Liv. 40, 37, 6)
Dīcēbātur
Multī putābant

8. Ēgregiē hoc dīxit Epicūrus. (podle Sen. epist. 28, 9)
Mihi vidētur
Aliī philosophī negant

9.  Nezaručené zprávy

Vytvořte výčet událostí, které se údajně odehrály. Použijte nejprve uvedené výrazy. Doplňte předložky a další výrazy, pokud je to nutné. Následně vymyslete vlastní zprávy.

flammae magnae – caelum – appārēre

equa – asinus – parere

canis – loquī

mulier – acus – interficere

ūnum fulmen – duo hominēs – necāre

septem vulturēs – forum – cōnsīdere

trēs ferae – urbs – venīre

mulier – fīlius – mordēre

10.  Slovo v závorce dejte do správného tvaru

1. Ego equitēs ex Cyprō (dēcēdō) _________ iussī. (Cic. Att. 5, 21, 10)

2. Lēx vetat in urbe (sepeliō) __________.

3. Iubēs mē bona (cōgitō) __________, (oblīvīscor) __________ malōrum. (Cic. Tusc. 3, 16, 35)

4. C. Calpurnius vetitus (est) ab Arretiō (moveō) ________ exercitum. (Liv. 27, 22, 13)

5. (scrībō) _________ duae legiōnēs iussae (sunt) et vīgintī mīlia sociōrum. (Liv. 24, 44, 6)

6. Nōn (adsum) _________ iussus sum.

7. Praetor aequus et sapiēns (dīmittō) _______ iubet senātum. (Cic. Verr. II 4, 146)

8. Hic mē vetat nāvem (solvō) __________, quamquam laudat nāvigātiōnem. (podle Sen. dial. 8, 4, 1)

9. Hāc rē audītā Mithridatēs iussit cum Sullā dē pāce (agō) ________. (Eutr. 5, 6, 2)

10. Praecōnī imperāvit, ut līctōrem lēge agere (iubeō) ________. (podle Liv. 26, 15, 9)

11.  Sloveso iubēre nahraďte slovesem imperāre nebo naopak a změňte větnou konstrukci.

1. Varrōnī mē iubēs agere grātiās. (Cic. Att. 3, 8, 3)

2. Iussit mediā nocte legiōnem proficīscī celeriterque ad sē venīre. (podle Caes. Gall. 5, 46, 2)

3. Ea dīcere iussus est.

4. Valdē iubeō gaudēre tē. (Cic. Att. 7, 2, 3)

5. Cum Laurentibus renovārī foedus iussum (est). (Liv. 8, 11, 15)

6. Iīs imperāvit, ut pecūniam solverent.

7. Itaque imperāvī mihi, ut vīverem. (Sen. epist. 78, 2)

8. Hīs, ut absentem Heraclium condemnent, imperat. (podle Cic. Verr. II 2, 42)

9. Nāvēs longās X Gaditānīs,[2] ut facerent, imperāvit. (Caes. civ. 2,18, 1).

10. Ei imperātum est, ut duās legiōnēs in prōvinciam dūceret.

12.  Přeložte odpovídajícím způsobem pasivní tvary slovesa vidēre

Vyberte vhodný překlad z následujících možností:

- být viděn;

- zdát se, podobat se, být pokládán;

- ustanovit, rozhodnout se;

- zdát se vhodné, dobré, uznat za dobré, líbit se;

- zdát se, myslet, soudit

1. Ōtiōsī vidēmur, et nōn sumus. (Sen. epist. 56, 11)

2. Cum hominem nōminō, satis mihi videor dīcere. (Cic. Quinct. 40)

3. Sed faciēs, ut vidēbitur. (Cic. Att. 12, 37, 3)

4. Satisne tibi videor ā tē iūs cīvīle didicisse? (Cic. fam. 7, 11, 1)

5. Nihil mihi vidētur turpius quam optāre mortem. (Sen. epist. 117, 22)

6. Nēmō tē tenet: ēvāde, quā vīsum est. (Sen. epist. 117, 23)

7. Brutum, ut scrībis, vīsum īrī ā mē putō. (Cic. Att. 15, 25, 8)

8. Patribus vīsum est, ut per veterēs et expertōs[3] imperātōrēs rēs pūblica gererētur. (podle Liv. 27, 6, 10)

13.  Přeložte do češtiny

1. In eā cēnā dīcitur venēnum datum (esse). (Liv. 40, 24, 6)

2. Sōlem ē mundō tollere videntur (iī), quī amīcitiam ē vītā tollunt, quā nihil ā dīs inmortālibus melius habēmus, nihil iūcundius. (Cic. Lael. 47)

3. Āmīsisse tē videor. (Sen. epist. 49, 2)

4. Nōnne vōbīs haec, quae audīvistis, cernere oculīs vidēminī, iūdicēs? (Cic. S. Rosc. 98)

5. Līberātī tum rēgiō dominātū vidēbāmur: multō posteā gravius urgēbāmur armīs domesticīs. (Liv. 7, 14)

6. Corrūpisse dīcitur A. Cluentius iūdicium pecūniā. (podle Cic. Cluent. 9)

7. Et bōs in agrō Rōmānō locūtus (esse) et āra Neptunī multō manāvisse sūdōre in circō Flamīniō dīcēbātur. (podle Liv. 28, 11, 4)

8. Cum inimīcī nostrī venīre dīcentur, tum discēdam. (podle Cic. fam. 14, 3, 4)

9. Nūlla in iūdiciīs sevēritās, nūlla religiō,[4] nūlla dēnique iam exīstimantur esse iūdicia. (Cic. Verr. I 43)

10. Is ad Mīsēnum VI Non. ventūrus (esse) dīcēbātur, id est hodiē. (Cic. Att. 10, 8, 10)

11. Ipse iussit eum occīdī, nūllō postulante. (podle Cic. Lig. 12)

12. Praefuit paucīs nāvibus, quās ex Syriā iussus erat in Asiam dūcere. (Nep. Hann. 8, 4)

13. Sī quid tē vetat bene vīvere, bene morī nōn vetat. (Sen. epist. 17, 5)

14. Nōn quī iussus aliquid facit, miser est, sed quī invītus facit. (Sen. epist. 61, 3)

15. Iubet igitur nōs Pythius Apollō nōscere nōsmet[5] ipsōs. (Cic. nat. deor. 5, 16, 44)

16. Vercingetorix iubet portās claudī, nē castra nūdentur. (Caes. Gall. 7, 70, 7)

17. Lēx Papīria vetat aedēs iniussū plēbis cōnsecrārī. (Cic. dom. 128)

14.  Přeložte do latiny

1. Říká se, že (já) čtu knihu.

2. Říká se, že (ty) čteš knihu.

3. Říká se, že chlapec čte knihu.

4. Říká se, že (my) čteme knihu.

5. Říká se, že (vy) čtete knihu.

6. Říká se, že chlapci čtou knihu.

7. Říkalo se, že (my) čteme knihu.

8. Říkalo se, že jsme přečetli knihu.

9. Říkalo se, že přečteme knihu.

10. Říká se, že ty jsi chválen.

11. Říká se, že ty jsi byl pochválen.

12. Říkalo se, že dívky byly pochváleny.

13. Říká se, že muži byli napomenuti.

14. Říkalo se, že města byla dobyta.

15. Prý následujete příklady nejlepších lidí.

16. Prý jste následovali příklady nejlepších lidí.

17. Prý budete následovat příklady nejlepších lidí.

18. Zdá se, že se děti velmi radují.

19. Vyprávělo se, že Řím byl málem (paene) dobyt nepřáteli.

20. Bude se psát, že Tarquinius byl krutým králem.

21. Prý byly spáchány velmi hanebné zločiny.

22. Prý přijdeš do města.

23. Zdálo se, že brzy odejdeš.

24. Prý jste nemohli mluvit s konzulem.

25. Prý to není pravda.

26. Zdá se jim, že jsem to nemohl všechno udělat.

27. Otec dětem přikazuje odejít.

28. Otec přikazuje odejít.

29. Otec dětem přikazuje koupit vodu.

30. Otec přikazuje kupovat vodu.

31. Otec dětem zakazuje pít víno.

32. Otec zakazuje pít víno.

33. Otec dětem zakazuje, aby bily psa.

34. Otec dětem zakazuje bít psa.

35. Bylo zakázáno, aby vojáci bez rozkazu velitele útočili na nepřátele.

36. Bylo přikázáno střežit brány města.

37. Bylo zakázáno dávat úředníkům dary.

38. Bylo mi zakázáno odpovídat.

15.  Přečtěte si text a splňte požadované úkoly

Duo fratres (podle Eutropia,[6] zkráceno a upraveno)

Uvedená slova doplňte do textu

aedificavit, composuit, iunior, morbo, morte, similior

Huic Titus filius successit, qui et ipse Vespasianus est dictus, vir omnium virtutum genere mirabilis, facundissimus, bellicosissimus, moderatissimus. Causas Latine egit, poemata et tragoedias Graece __________ . In oppugnatione Hierosolymorum sub patre militans duodecim propugnatores duodecim sagittarum confixit ictibus. Neminem puniebat, etiam convictos adversum se coniurationis dimisit. Magnae facilitatis et liberalitatis fuit: cum nemini quicquam negaret et ab amicis reprehenderetur, respondit neminem tristem debere ab imperatore discedere. Cum quodam die in cena recordaretur nihil se illo die cuiquam praestitisse, dixit: „Amici, hodie diem perdidi.“ Hic Romae amphitheatrum ___________ et quinque milia ferarum in dedicatione eius occidit.

_______ decessit aetatis anno altero et quadragesimo. Magnus luctus publicus eo mortuo fuit. Senatus, _______ ipsius circa vesperum nuntiata, nocte inrupit in curiam et tantas ei mortuo laudes gratiasque congessit, quantas vivo umquam egerat. Divus appellatus est.

Domitianus mox accepit imperium, frater ipsius ________, Neroni aut Caligulae aut Tiberio ________ quam patri vel fratri suo. Primis tamen annis moderatus in imperio fuit, mox ad ingentia vitia libidinis, iracundiae, crudelitatis, avaritiae progressus est. Magnum odium in se concitavit et merita et patris et fratris abolevit. Interfecit nobilissimos e senatu. Dominum se et deum primus appellari iussit. Nullam sibi nisi auream et argenteam statuam in Capitolio passus est poni. Consobrinos suos interfecit. Superbia quoque in eo execrabilis fuit. Expeditiones quattuor habuit. De Dacis Cattisque duplicem triumphum egit. Multas tamen calamitates isdem bellis passus est. Romae quoque multa opera fecit, in his Capitolium et Forum Transitorium.

Verum quia ob scelera omnibus in odio erat, interfectus est suorum coniuratione in Palatio. Funus eius ingenti dedecore per vespillones exportatum et ignobiliter est sepultum.

Odpovězte

1. Rozhodněte, která z následujících slov v textu jsou zájmena: quicquam, quodam, cuiquam, quinque, quoque. Uveďte jejich podobu v nominativu singuláru.

2. Vyhledejte konstrukci se slovesem iubere a vytvořte synonymní konstrukci se slovesem imperare.

3. Následující věty dejte do závislosti na dicitur a dicit:
Neminem puniebat, etiam convictos adversum se coniurationis dimisit.

De Dacis Cattisque duplicem triumphum egit. Multas tamen calamitates isdem bellis passus est.

Quia ob scelera omnibus in odio erat, interfectus est suorum coniuratione in Palatio.

4. Najděte v textu ablativy absolutní.

5. Nahraďte následující zájmena jmény, která zastupují (v textu jsou vyznačena tučně): ipsius, eo, eius.

6. Najděte vazby akuzativu s infinitivem. Jaké infinitivy jsou v nich použity?

7. V jakém pádě je spojení multa opera?

8. V kolika letech zemřel Titus?

9. Jaký význam má zde slovo funus? Proč?

10. Co víte o titulu dominus et deus?

11. Uveďte adjektiva nebo substantiva, kterými se charakterizují Titus a Domitianus.

Vyberte pravdivá tvrzení

Domitianus nebyl umírněný.

Titus nedobyl Jeruzalém samostatně, ale společně se svým otcem.

Titus pokládal za ztracený den takový, kdy od něj někdo odešel se smutkem.

Domitianus chtěl, aby se mu na Kapitolu stavěly zlaté sochy.

Domitianus zabil svoje vnuky.

Titus uměl řecky i latinsky.

Domitianus nedosáhl za své vlády žádného úspěchu.

Slovní zásoba

aboleō, ēre, abolēvī, abolitum

zničit, kazit, odstranit

bellicōsus, a, um

bojovný, bojechtivý

causa, ae, f.

- causam agere

věc, právní věc, soud, spor

- vést spor

concitō, āre, āvī, ātum

hnát, vyvolat, způsobit

cōnsobrīnus, ī, m.

bratranec

convincō, ere, vīcī, victum +gen.

usvědčit (z čeho)

dēdicātiō, ōnis, f.

zasvěcení

expedītiō, ōnis, f.

odbavení, vyřízení, vojenská výprava, tažení

exportō, āre, āvī, ātum

vynášet, vyvážet

exsecrābilis, e

proklatý, hodný prokletí

fācundus, a, um

výřečný, výmluvný

Hierosolyma, ōrum, n.

Jeruzalém

ictus, ūs, m.

rána, úder

ignōbilis, e

neslavný, neurozený, nízkého původu

īrācundia, ae, f.

náklonnost ke hněvu, prchlivost, unáhlenost

lūctus, ūs, m.

smutek, zármutek, truchlení

mīlitō, āre, āvī, ātum

vykonávat vojenskou službu

nisi

po záporu: leda, než, než pouze

oppugnātiō, ōnif, f.

obléhání, dobývání

poēma, atis, n.

báseň

prōpugnātor, ōris, m.

obránce, bojovník

tragoedia, ae, f.

tragédie (divadelní hra)

vērum

avšak, ale

vespillō, ōnis, m.

hrobník, hrobař

[1] proelium Mutinense „bitva u Mutiny“

[2] Gaditānus, ī, m. „obyvatel Cádizu“

[3] expertus, a, um „zkušený“

[4] religiō, ōnis, f. „svědomistost, přísaha, slib“

[5] Nōsmet: met je zesilovací částice, která se přidává k některým tvarům osobních zájmen. Do češtiny se obvykle nepřekládá.

[6] Eutropius. Breviarium ab urbe condita 7, 21–23. (Eutr. 7, 21–23)

Živá slova

Ad personam.

Constat inter omnes.

Esse, non videri.

Ne frustra vixisse videar.

Possunt quia posse videntur.

Qui tacet, consentire videtur.

Vide. (v.)

Vide infra.

Vide supra.

Videntur omnia divitiis emi seu comparari posse.

Ridentem dicere verum quid vetat?

collocō, āre

umisťovat, klást, usazovat

kolokace

comparō, āre, āvī, ātum

připravit, opatřit, získat

frustrā

nadarmo, marně, zbytečně

frustrace

lectus, ī, m.

lože, lehátko

seu/sīve

nebo jestliže, nebo

27. lekce

Gramatika

Konjunktiv perfekta aktiva a pasiva

Konjunktiv perfekta je součástí perfektního systému. Izolované tvary konjunktivu perfekta se obvykle překládají pomocí přací částice „ať“ a slovesa v minulém čase (např. „ať jsem chválil, ať jsem pochválil“[1]).

Aktivum

Konjunktiv perfekta aktiva se tvoří přidáním koncovek -erim, -eris, -erit, -erimus, -eritis, -erint k perfektnímu kmeni (vznikne odtržením -ī od tvaru indikativu perfekta uvedeného ve slovníku). Od indikativu futura II aktiva se liší pouze v 1. osobě singuláru, kde má konjunktiv perfekta koncovku -erim, zatímco indikativ futura II -erō.

sg

1.

laudāv-erim

ať jsem

pochválil

monu-erim

ať jsem

napomenul

dīx-erim

ať jsem

řekl

vīc-erim

ať jsem

zvítězil

pepul-erim

ať jsem

zahnal

dēfend-erim

ať jsem

ubránil

2.

laudāv-eris

monu-eris

dīx-eris

vīc-eris

pepul-eris

dēfend-eris

3.

laudāv-erit

monu-erit

dīx-erit

vīc-erit

pepul-erit

dēfend-erit

pl

1.

laudāv-erimus

monu-erimus

dīx-erimus

vīc-erimus

pepul-erimus

dēfend-erimus

2.

laudāv-eritis

monu-eritis

dīx-eritis

vīc-eritis

pepul-eritis

dēfend-eritis

3.

laudāv-erint

monu-erint

dīx-erint

vīc-erint

pepul-erint

dēfend-erint

Sloveso esse a jeho složeniny vytvářejí konjunktiv perfekta aktiva zcela pravidelně, např.:

- fu-erim „ať jsem byl“, fu-eris, fu-erit, fu-erimus, fu-eritis, fu-erint,

- potu-erim „ať jsem mohl“, potu-eris, potu-erit, potu-erimus, potu-eritis, potu-erint.

Pasivum

Tvary konjunktivu perfekta pasiva se skládají z participia perfekta pasiva a konjunktivu prézentu slovesa esse. Participium perfekta pasiva se shoduje v rodě, čísle a pádě s podmětem. V překladu do češtiny jsou uvedeny pouze tvary pro maskulinum.

sg.

1.

laudātus, a, um sim

ať jsem byl pochválen

monitus, a, um sim

ať jsem byl napomenut

dictus, a, um sim

ať jsem byl řečen,

ať se o mně řeklo

pulsus, a, um sim

ať jsem byl zahnán

2.

laudātus, a, um sīs

monitus, a, um sīs

dictus, a, um sīs

pulsus, a, um sīs

3.

laudātus, a, um sit

monitus, a, um sit

dictus, a, um sit

pulsus, a, um sit

pl.

1.

laudātī, ae, a sīmus

monitī, ae, a sīmus

dictī, ae, a sīmus

pulsī, ae, a sīmus

2.

laudātī, ae, a sītis

monitī, ae, a sītis

dictī, ae, a sītis

pulsī, ae, a sītis

3.

laudātī, ae, a sint

monitī, ae, a sint

dictī, ae, a sint

pulsī, ae, a sint

Deponentní slovesa mají pasivní tvary s aktivním významem, např.

sg.

1.

hortātus, a, um sim

ať jsem povzbudil

veritus, a, um sim

ať jsem se bál

profectus, a, um sim

ať jsem vytáhl

passus, a, um sim

ať jsem vytrpěl

2.

hortātus, a, um sīs

veritus, a, um sīs

profectus, a, um sīs

passus, a, um sīs

3.

hortātus, a, um sit

veritus, a, um sit

profectus, a, um sit

passus, a, um sit

pl.

1.

hortātī, ae, a sīmus

veritī, ae, a sīmus

profectī, ae, a sīmus

passī, ae, a sīmus

2.

hortātī, ae, a sītis

veritī, ae, a sītis

profectī, ae, a sītis

passī, ae, a sītis

3.

hortātī, ae, a sint

veritī, ae, a sint

profectī, ae, a sint

passī, ae, a sint

Funkce konjunktivu perfekta ve větě hlavní

Konjunktiv perfekta může mít ve větě hlavní různé významy. Z hlediska funkcí ve větě je konjunktiv perfekta blízký konjunktivu prézentu.

Přání (konjunktiv přací)

Konjunktiv perfekta vyjadřuje přání splnitelné v minulosti (tj. přání týkající se minulosti, o jehož splnění není mluvčí informován, a proto pokládá jeho splnění za možné, např. „kéž se tak stalo“). Přání může být zdůrazněno pomocí částice utinam „ať, kéž“. Do češtiny se překládá pomocí přacích vět s částicí „ať“ nebo „kéž“ a slovesem v minulém čase.

(Utinam) epistulam iam mīserit.   Kéž už poslal dopis.

(Utinam) ex urbe profectī sint.   Kéž už vytáhli z města.

Negace se u přacího konjunktivu vyjadřuje pomocí záporky nē:

(Utinam) nē id dīxerit.   Kéž to neřekl.

(Utinam) nē mortuus sit.   Kéž nezemřel.

Zákaz (konjunktiv zakazovací)

Konjunktiv perfekta se záporkou nē vyjadřuje zákaz. Pro vyjádření zákazu se používá také konjunktiv prézentu, konjunktiv perfekta je však v této funkci častější.

Nē id fēceris! „Nedělej to!“  Nē exspectāveris! „Nečekej!“

Nē id fēceritis! „Nedělejte to!“  Nē exspectāveritis! „Nečekejte!“

Konjunktiv plusquamperfekta aktiva a pasiva

Konjunktiv plusquamperfekta je rovněž součástí perfektního systému. Izolované tvary konjunktivu plusquamperfekta se obvykle do češtiny překládají kondicionálem minulým (např. „byl bych chválil, byl bych pochválil“). Odlišují se tak od tvarů konjunktivu imperfekta, které se překládají kondicionálem přítomným (např. „chválil bych, pochválil bych“[2]).

Aktivum

Konjunktiv plusquamperfekta aktiva se tvoří přidáním koncovek -issem, -issēs, -isset, -issēmus, -issētis, -issent k perfektnímu kmeni.

sg.

1.

laudāv-issem

byl bych

pochválil

monu-issem

byl bych

napomenul

dīx-issem

byl bych řekl

vīc-issem

byl bych zvítězil

pepul-issem

byl bych zahnal

2.

laudāv-issēs

monu-issēs

dīx-issēs

vīc-issēs

pepul-issēs

3.

laudāv-isset

monu-isset

dīx-isset

vīc-isset

pepul-isset

pl.

1.

laudāv-issēmus

monu-issēmus

dīx-issēmus

vīc-issēmus

pepul-issēmus

2.

laudāv-issētis

monu-issētis

dīx-issētis

vīc-issētis

pepul-issētis

3.

laudāv-issent

monu-issent

dīx-issent

vīc-issent

pepul-issent

Sloveso esse a jeho složeniny vytvářejí konjunktiv plusquamperfekta aktiva zcela pravidelně, např.:

- fu-issem „byl bych byl“, fu-issēs, fu-isset, fu-issēmus, fu-issētis, fu-issent,

- potu-issem „byl bych mohl“, potu-issēs, potu-isset, potu-issēmus, potu-issētis, potu-issent.

Pasivum

Tvary konjunktivu plusquamperfekta pasiva jsou složeny z participia perfekta pasiva a konjunktivu imperfekta slovesa esse. Participium perfekta se shoduje v rodě, čísle a pádě s podmětem. Překlady jsou uvedeny pouze pro maskulinum.

sg.

1.

laudātus, a, um essem

byl bych býval pochválen

monitus, a, um essem

byl bych býval napomenut

pulsus, a, um essem

byl bych býval zahnán

2.

laudātus, a, um essēs

monitus, a, um essēs

pulsus, a, um essēs

3.

laudātus, a, um esset

monitus, a, um esset

pulsus, a, um esset

pl.

1.

laudātī, ae, a essēmus

monitī, ae, a essēmus

pulsī, ae, a essēmus

2.

laudātī, ae, a essētis

monitī, ae, a essētis

pulsī, ae, a essētis

3.

laudātī, ae, a essent

monitī, ae, a essent

pulsī, ae, a essent

Deponentní slovesa mají pasivní tvary s aktivním významem, např.

sg.

1.

hortātus, a, um essem

byl bych pochválil

veritus, a, um essem

byl bych se bál

profectus, a, um essem

byl bych vytáhl

passus, a, um essem

byl bych vytrpěl

2.

hortātus, a, um essēs

veritus, a, um essēs

profectus, a, um essēs

passus, a, um essēs

3.

hortātus, a, um esset

veritus, a, um esset

profectus, a, um esset

passus, a, um esset

pl.

1.

hortātī, ae, a essēmus

veritī, ae, a essēmus

profectī, ae, a essēmus

passī, ae, a essēmus

2.

hortātī, ae, a essētis

veritī, ae, a essētis

profectī, ae, a essētis

passī, ae, a essētis

3.

hortātī, ae, a essent

veritī, ae, a essent

profectī, ae, a essent

passī, ae, a essent

Funkce konjunktivu plusquamperfekta ve větě hlavní

Konjunktiv plusquamperfekta může mít v hlavní větě různé významy. Z hlediska funkcí ve větě je konjunktiv plusquamperfekta blízký konjunktivu imperfekta.

Nerealita v minulosti

Konjunktiv plusquamperfekta vyjadřuje, že nějaký děj je pokládán v minulosti za nereálný, tedy že se neuskutečnil, protože nebyla splněna nějaká podmínka apod. Do češtiny se překládá pomocí kondicionálu minulého.

Epistulam tuam lībenter lēgissem.   Byl bych si rád přečetl tvůj dopis.

Konjunktiv plusquamperfekta vyjadřující nerealitu v minulosti se neguje pomocí záporky nōn.

Hominēs iniūstōs nōn dēfendissem.   Nebyl bych bránil nespravedlivé lidi.

Iīs temporibus fēliciter vīxissem.   V těch dobách bych byl žil šťastně.

Nereálný konjunktiv plusquamperfekta ve větě hlavní se často vyskytuje v rámci podmínkových vět, viz 28. lekce.

Přání nesplnitelné v minulosti

Konjunktiv plusquamperfekta vyjadřuje také přání nesplnitelné v minulosti (tj. přání, o němž již mluvčí ví, že se nesplnilo). Přací konjunktiv plusquamperfekta je doplněn částicí utinam „kéž“. Do češtiny se překládá pomocí částice „kéž“ s kondicionálem minulým.

Utinam vēnisset!   Kéž by byl přišel!

Utinam id dīxissēmus!  Kéž bychom to byli řekli!

Přací konjunktiv plusquamperfekta se neguje pomocí záporky nē, stejně jako ostatní přací konjunktivy. Je-li přítomna negace, není nutné používat částici utinam, protože nē jednoznačně vyjadřuje, že se jedná o přání a nikoliv o nerealitu.

(Utinam) nē id dīxisset.   Kéž by to nebyl řekl!

(Utinam) nē mortuī essent!   Kéž by nebyli zemřeli!

[1] V překladu do češtiny lze použít dokonavá i nedokonavá slovesa.

[2] Konjunktiv plusquamperfekta i imperfekta se mohou přeložit českými dokonavými i nedokonavými slovesy. Při překladu textů je ve shodě s tendencemi současné češtiny možné používat i pro konjunktiv plusquamperfekta kondicionál přítomný. Z kontextu by však mělo být zřejmé, zda se jedná o přítomnost či minulost.

Tipy

Porovnání latinských konjunktivů a jejich překladů do češtiny

Izolované tvary latinských konjunktivů se do češtiny obvykle překládají pomocí těchto prostředků:

konjunktiv prézentu

ať + přítomný čas

ať (po)chválím,

ať jsem (po)chválen

konjunktiv perfekta

ať + minulý čas

ať jsem (po)chválil,

ať jsem byl (po)chválen

konjunktiv imperfekta

přítomný kondicionál

(po)chválil bych

byl bych (po)chválen

konjunktiv plusquamperfekta

minulý kondicionál

byl bych (po)chválil

byl bych býval (po)chválen

Na rozdíl od překladu indikativu perfekta a imperfekta není u izolovaných tvarů konjunktivu rozhodující dokonavost nebo nedokonavost.

Největší obtíže působí odlišení aktiva a pasiva u českého kondicionálu. Tvary pasiva musí vždy obsahovat tzv. příčestí trpné, které je zakončeno na „-n, -na, -no; -t, -ta, -to“ atd., ve tvarech aktiva je naopak přítomno pouze tzv. příčestí minulé činné, které je zakončeno na „-l, -la, -lo“ atd. Kondicionál se nepoužívá pro překlad izolovaných tvarů konjunktivu prézentu ani konjunktivu perfekta.

konjunktiv prézentu

konjunktiv
perfekta

konjunktiv imperfekta

konjunktiv plusquamperfekta

aktivum

laudem

laudāverim

laudārem

laudāvissem

ať chválím

ať jsem chválil

chválil bych

byl bych chválil

pasivum

lauder

laudātus sim

laudārer

laudātus essem

ať jsem chválen

ať jsem byl chválen

byl bych chválen

byl bych býval chválen

Slovní zásoba

aeger, gra, grum

nemocný

dēdūcō, ere, dūxī, ductum

odvést, přivést, přimět k něčemu

fīdus, a, um

věrný, spolehlivý

gaudium, iī, n.

radost

hospes, itis, m.

host

impediō, īre, īvī, ītum

bránit, překážet

innocēns, entis

nevinný, poctivý, řádný

intervallum, ī, n.

vzdálenost, interval

metuō, ere, metuī, – +ak.

bát se (čeho, koho)

mūtus, a, um

němý

nāvigō, āre, āvī, ātum

plavit se, plout

ōlim

kdysi

perditus, a, um

ztracený, nešťastný, ubohý, zkažený, špatný

prae +abl.

před, vůči, vzhledem k, kvůli

prōpositum, ī, n.

záměr, úmysl, předsevzetí

proptereā

- proptereā quod

proto

- protože

Quirīs, ītis, m.

římský občan, Říman

reditus, ūs, m.

návrat

somnium, ī, n.

sen

supplicium, iī, n.

trest, pokuta

surdus, a, um

hluchý

vātēs, is, m.

věštec

vehemēns, entis

silný, prudký

vehementer

silně, velmi, rozhodně

vinculum, ī, n.

provaz, pouto

Cvičení

1.  K indikativu prézentu doplňte požadované tvary

ind. préz.

ind. pf.

ind. plpf.

ind. fut. II

konj. pf.

konj. plpf.

appellās

tangit

ūtimur

loqueris

dēcernitis

prohibēmus

offendor

timent

ēicitur

dīligimur

permittō

cadit

patiuntur

adsunt

putāminī

2.  Převeďte ze singuláru do plurálu nebo naopak

persecūtus sīs, restituerit, poposcerim, revocātae sint, fuerimus, ēgressī sīmus, monueritis, captum sit

cessisset, rīsissem, ultus esset, neglēxissētis, pollicitae essēmus, potuissēs, empta essent, vīdissent

3.  Převeďte z aktiva do pasiva nebo naopak

mīsissēs, cōnfīxerit, commōvit, tēctī essent, oppressus erat, interrogāveris, līberātī eritis, ducta est, accēperint, addūcās, prōdidisset, dēsertae erāmus, vīcistī, coēgeris, cōgeris, corrumpit, corrūpit, vulnerātus essēs, relictī sītis, pulsī erant, trāditus sum, amāta essem, iussissent, tolleret, tribuit, petīvisse

4.  Doplňte

ať píše

ať je psán

scrībātur

ať (na)psal

konj. pf. akt.

ať byl (na)psán

(na)psal by

byl by (na)psán

byl by (na)psal

byl by býval (na)psán

moneās

ať jsi napomenul

konj. impf. akt.

byl bys napomenul

ať jsi napomenut

konj. pf. pas.

monērēris

konj. plpf. pas.

5.  Přiřaďte k sobě latinské tvary a překlad

1. ať byl kárán

1. castīgātus esset

2. ať je kárán

2. castīgābat

3. ať kárá

3. castīgābātur

4. ať pokáral

4. castīgābit

5. až bude pokárán

5. castīgābitur

6. až pokárá

6. castīgābitur

7. bude kárán

7. castīgāret

8. bude pokárán

8. castīgārētur

9. byl by býval pokárán

9. castīgārī

10. byl by pokáral

10. castīgātum esse

11. byl by pokárán

11. castīgātur

12. byl kárán

12. castīgātus erat

13. byl pokárán

13. castīgātus erit

14. být kárán

14. castīgātus est

15. dříve byl pokárán

15. castīgātus sit

16. dříve pokáral

16. castīgāverat

17. je kárán

17. castīgāverit

18. káral

18. castīgāverit

19. káral by

19. castīgāvisse

20. pokárá

20. castīgāvisset

21. pokáral

21. castīgāvit

22. že byl pokárán

22. castīget

23. že pokáral

23. castīgētur

6.  Přeložte

audī – mittī – vīdī – virī – statuī – mortī

persuādet – colet – nāviget

faciāmus – nuntiāmus

scrīberis – cōnāberis – dūxeris – lateris – aderis – parēris – numerīs

relinqueris – relīqueris

zaháněli – zahnali – dříve zahnali – zahnali by – byli by zahnali

pokládáš – položíš – ať pokládáš – ať jsi položil – položil bys

až se narodí – narodí se – ať se narodí – že se narodil – rodí se – narodit se

leželi jsme – házeli jsme – budeme ležet – hodíme – ať jsme leželi –ať jsme hodili – že jsme leželi – že jsme hodili – ať ležíme – ať hodíme – leželi bychom – házeli bychom – lež – hoď – ležte – hoďte

7.  Vyberte, které tvary jsou / mohou být konjunktivy a roztřiďte je podle druhu konjunktivu

poscēs, tribuant, dederis, proficīscētur, dedit, paret, pariet, resistunt, sēnserat, relinqueris, necēs, rūperis, aderis, ēmissent, uterētur, parātus es, sītis, cōnfessī erāmus, permīseris, negārent, cavent, ōrent, interficiēris, mortuus sit, mīserit, pārent, potuissētis, proficīscere, prōmitterem, videāris

8.  K rozkazu doplňte zákaz (obě možnosti)

dēfende!

venīte!

vigilā!

incendite!

sequere!

ades!

verēre!

respondēte!

iace!

fugite!

adiuvā!

compōnite!

quaere!

9.  Z přání nesplnitelného v přítomnosti vytvořte přání nesplnitelné v minulosti

1. Utinam plūrēs epistulās acciperem!

2. Utinam nē eōs adiuvāre dēsisterēs!

3. Utinam nē cīvēs illum virum creārent!

4. Utinam nē glōriōsus essēs!

5. Utinam id factum esse negārent!

6. Utinam adesset in iūdiciō! (podle Cic. Q. Rosc. 12)

7. Utinam beneficiī vestrī memor esset!

8. Utinam tacērent!

10.  Doplňte konjunktiv pro vyjádření přání podle smyslu. Je-li více možností, uveďte, jak se mezi sebou liší.

1. Utinam tēcum loquī (ego, posse) _________! Sed tū abes.

2. Utinam parentēs mihi vērum (dīcere) __________! Sed mentītī sunt.

3. Utinam, patrēs cōnscrīptī, Kalendīs Sextīlibus (= Augustīs) adesse (ego, posse) __________! (Cic. Phil. 1, 14)

4. Utinam vērum (esse) ________!

5. Utinam nē cīvēs lēgēs (neglegere) __________! Scīmus enim lēgēs ā cīvibus saepe violārī.

6. Utinam dī immortālēs id (facere) ___________! (podle Cic. Mil. 103)

7. Utinam tēcum (ego, esse) __________, pater! Sed āfuī et tēcum esse nōn potuī. (podle Sen. contr. 2, 4, 11)

11.  Větu spojte s popisem situace, ve které byla vyslovena

1. Utinam discipulī plūra didicissent!

2. Utinam mihi saepius scrīberēs!

3. Utinam mihi saepius scrīpsissēs!

4. Utinam nē dēcessissēs!

5. Utinam nē quid malī accidat!

6. Utinam nē quid malī acciderit!

7. Utinam tē mox videam!

8. Utinam discipulī bene discant!

Lituji, že jsi odešel.

Matka čeká na děti, které se opozdily.

Povzdech nad nízkým počtem dopisů, které od tebe dostávám.

Povzdech nad nízkým počtem dopisů, které jsem od tebe dostal.

Povzdech učitele nad špatnými výsledky žáků.

Přání učitele na začátku školního roku.

Přání, aby se nestalo něco zlého.

Přeji si, abych tě brzy uviděl, a doufám, že se to stane.

12.  Vyberte správný tvar či správné tvary. Vysvětlete rozdíly.

1. Nē (contempseris, contemnātis, contemnerētis, contemnētis, contempserās) aliōs hominēs!

2. Utinam falsus vātēs (sim, essem, fuerō, fuerim, fuissem)!

3. Ei imperāvērunt, ut eam rem quam celerrimē (perfēcerit, perfēcisset, perficeret, perficiat).

4. Vidē, nē quid ei (dēsit, dēesset).

5. Vergīnius (arreptum esse, arripī) iubet hominem et in vincula (ductum esse, dūcī, ductum īrī). (Liv. 3, 13, 4)

6. Nē (fueris, fueritis, sīs, sītis, essēs, essētis, fuissēs, fuissētis) curiōsus!

7. Nam ille mē vetuit domum (vēnisse, venīre, venīrī). (Plaut. Epid. 67)

8. Dīcam tamen vērē: plūs quam (accēperās, accēpissēs, accipiēbās) reddidistī. (Cic. fam. 3, 13, 1)

9. Nē (dīxeris, dīxerās) tē oleum et operam (perdidisse, perditum esse, perdī, perdere).

13.  Doplňte, co by kdo NEdělal v přítomnosti a v minulosti. Vyberte výrazy z nabídky a poté doplňte vlastní příklady.

Mentīrī, puerōs cantāre cōgere, prīncipēs corrumpere, in urbe diū morārī, animō dēficere, sorōrem eius uxōrem dūcere, reum dēfendere, id permittere.

Amīcus meus

Bonī

Hominēs

Ille

Magister

Ōrātor

Parentēs

Vir audāx

14.  Přeložte do češtiny a rozlište typy konjunktivů (přací, rozvažovací, vyjadřující pobídku, zákaz, podmínku atd.)

1. Utinam negent! (Cic. Verr. II 4, 19)

2. Utinam fēcisset! Nōn supplicium dēprecārer,[1] sed praemium postulārem. (Cic. Rab. perd. 31)

3. Quid ego faciam nunc? Cōnsilium ā tē petō. (podle Plaut. Epid. 255)

4. Utinam, Quirītēs, virōrum fortium atque innocentium cōpiam magnam habērētis! (podle Cic. Manil. 27)

5. Tū, sī intervallum longius erit meārum litterārum, nē sīs admīrātus; eram enim āfutūrus mēnse Aprīlī. (Cic. fam. 7, 18, 3)

6. Oleum nē addideris. (Cato agr. 158, 2)

7. Utinam Cotta Sardiniam teneat! (podle Cic. Att. 10, 16, 3)

8. Malum nē aliēnum fēceris tuum gaudium. (Publil. M 72)

9. Utinam, Servī, colloquī potuissēmus inter nōs! (podle Cic. fam. 4, 1, 1)

10. Utinam neque ipsum neque mē paeniteret! (Cic. Flacc. 76)

11. Utinam dīcere possim carmina digna deā! (podle Ovid. met. 5, 344)

12. Assem nē dederis crēdiderisve[2] lupō. (Mart. 7, 10, 8)

13. Sed omittāmus ōrācula; veniāmus ad somnia. (Cic. div. 1, 39)

14. Utinam esset illī frāter. (Sen. Med. 125)

15. Utinam quidem hoc prōpositum sequī ōlim fuisset animus tibi.[3] (Sen. epist. 68, 12)

16. Nē invīderis frātrī tuō. (podle Sen. dial. 11, 9, 7)

17. Utinam aut hic surdus aut haec mūta facta sit! (Ter. Andria 461)

18. Nē vōs quidem, iūdicēs – iī, quī mē absolvistis, mortem timueritis. (Cic. Tusc. 1, 41, 98)

15.  K základnímu slovesu uveďte odvozeniny

premere:

re_________, d_____________, op____________

facere:

c__________, d_____________, per___________, int________ a________

legere:

ē__________, dī____________, int____________, neg_____________

mittere:

dē_________, prae__________, r_____________, c___________, ā____________, dī_________, pr_________, o_____________, pe____________

statuere:

īn_________, cō____________, r_____________

16.  Přeložte do latiny

1. Kéž by se byli přiznali!

2. Kéž by byla naděje na šťastnější život!

3. Kéž před oním neštěstím uprchli z města!

4. Kéž by tito lidé nebyli bývali pokládáni za nevinné!

5. Kéž už přijdou poslové a donesou mi tvůj dopis!

6. Kéž by mě nebolela hlava!

7. Kéž bych byl poslechl jejich rady a odešel z města!

8. Neboj se neznámých věcí.

9. V oné době bych to nebyl pochopil.

10. Kdo by mi to byl mohl vyčítat (tj. předhazovat)?

11. Neříkej mu, že jsem s tebou mluvil.

12. Kéž lékař přišel k nemocnému včas!

13. Neklesej na mysli a neztrácej naději!

14. Ty bys mu důvěřoval?

16.  Přečtěte si text a splňte požadované úkoly

Cicero Terentiae scribit (Cicero,[4] upraveno, zkráceno)

TULLIUS S. D. TERENTIAE ET TULLIAE ET CICERONI SUIS.

Ego minus saepe do ad vos litteras quam possum, propterea quod cum omnia mihi tempora sunt misera, tum vero, cum aut scribo ad vos aut vestras (litteras) lego, conficior lacrimis et id pati non possum. Utinam minus vitae cupidi fuissemus! Certe nihil aut non multum in vita mali vidissemus. Si haec mala fixa sunt, ego vero te quam primum,[5] mea vita, cupio videre et in tuo complexu emori, quoniam neque di, quos tu castissime coluisti, neque homines, quibus ego semper servivi, nobis grati fuerunt.

Nos Brundisi apud M. Laenium Flaccum dies XIII fuimus, virum optimum, qui periculum fortunarum et capitis sui prae mea salute neglexit neque legis improbissimae poena deductus est, quo minus[6] hospiti et amicitiae ius officiumque praestaret. Huic utinam aliquando gratiam persolvere possimus! Habebimus (gratiam) quidem semper.

Brundisio profecti sumus a. d. II Kal. Mai. Per Macedoniam Cyzicum petebamus. O me perditum, o me adflictum![7] Quid nunc? Rogem te, ut venias, mulierem aegram et corpore et animo confectam? Non rogem? Sine te igitur sim? Opinor, sic agam: si est spes nostri reditus, eam confirmes et rem adiuves; sin, ut ego metuo, transactum est, quoquo modo potes, ad me fac venias.[8] Unum hoc scito: si te habebo, non mihi videbor plane mortuus esse. Sed quid Tulliola mea aget? Iam id vos videte; mihi deest consilium. Sed certe, quoquo modo se res habebit, illius misellae et matrimonio et famae servire opus est. Quid? Cicero meus quid aget? Iste vero sit in sinu semper et complexu meo. Non possum plura iam scribere; impedit maeror.

Tu quid egisti? Utrum aliquid tenes an, quod metuo, plane spoliata es? Cura, ut valeas et sic existimes me vehementius tua miseria quam mea commoveri.

Mea Terentia, fidissima atque optima uxor, et mea carissima filiola et spes reliqua nostra, Cicero, valete.

Prid. Kal. Mai. Brundisio.

Odpovězte na gramatické otázky

1. Číslovky a data v textu rozepište slovy.

2. Porovnejte věty ut venias a ut ego metuo. V čem se liší? Jak se přeloží spojka ut? Proč?

3. Proč je ve větě non rogem záporka non?

4. Určete následující tvary: di, coluisti, quoquo, agam, minus, confectam, poena, sim, aget, scito, videte.

5. Najděte v textu konjunktivy vyjadřující přání. O jaké přání se jedná?

6. Jsou v textu konjunktivy, které by bylo možné nahradit imperativem?

7. Jsou v textu konjunktivy vyjadřující nerealitu?

8. Vyhledejte, jaké typy infinitivních konstrukcí se v textu objevují a jaké jsou v nich infinitivy.

Odpovězte na otázky týkající se obsahu a slovní zásoby

1. Jak Cicero oslovuje Terentii?

2. Kdo je Tullia a Cicero? Jak je označuje?

3. V textu jsou tři zdrobněliny. K jaké osobě se vztahují?

4. Odhadněte, od jakých slov jsou odvozeny následující zdrobněliny: parvulus, igniculus, uxorcula, corpusculum, ocellus, negotiolum, filiolus.

5. Vzpomenete si na slova, která končí na -culum, ale nejsou zdrobnělinami?

6. O co je potřeba se postarat v souvislosti s Tullií?

7. Co Cicero požaduje po Terentii?

Slovní zásoba

agō, ere, ēgī, āctum

- āctum est

dělat, konat, hnát

- je to vyřízeno, rozhodnuto, je konec, je veta (po někom)

adflīctus (afflīctus), a, um

sražený (na zem), zničený, zdrcený, ubohý, utrápený

Brundisium, iī, n.

Brundisium (dnes Brindisi, přístavní město v Kalábrii)

castus, a, um

mravně čistý, bezúhonný, nezištný, cudný, posvátný

complexus, ūs, m.

objetí, objímání, náruč

Cyzicus, ī, f.

Kyzikos (obchodní fryžské město v Propontidě)

ēmorior, ī, mortuus sum

zemřít

fīliola, ae, f.

dceruška (zdrobnělina)

fīxus, a, um

nezměnitelný, jistý

habeō, ēre, habuī, habitum

- rēs sē habet

mít

- věc se (nějak) má, je (nějaká) situace

maeror, ōris, m.

zármutek, nářek, žal

misellus, a, um

velmi ubohý, nešťastný (zdrobnělina)

opīnor, ārī, ātus sum

myslet si, domnívat se

perīculum, ī, n. + gen.

nebezpečí (pro něco)

persolvō, ere, solvī, solūtum

- grātiam persolvere

zaplatit, dát, udělat (něco pro někoho)

- odvděčit se

sinus, ūs, m.

záhyb, nitro klín, útočiště

spoliō, āre, āvī, ātum

oloupit

trānsigō, ere, ēgī, āctum

- trānsāctum est

provést, vyřídit, projednat, dokončit

- je konec, je to projednáno, vyřízeno

[1] dēprecor, ārī, ātus sum „prosit za odvrácení (zlého), odvracet prosbami, prosit za odpuštění, vyprošovat“

[2] crēdō, ere: „věřit, svěřit“; -ve „nebo“ (příklonka, připojuje se za slovo)

[3] animus mihi est: „mám úmysl, touhu, vůli, odvahu,…“

[4] Marcus Tullius Cicero. Epistulae ad familiares 14, 4. (Cic. fam. 14, 4)

[5] quam prīmum „co nejdříve“

[6] quō minus = ut eō minus „aby tím méně“

[7] tzv. akuzativ zvolací „ach já…“

[8] fac veniās = fac ut veniās (po imperativu fac je možná konstrukce bez spojky ut).

Živá slova

Cave ne cadas.

Difficile est satiram non scribere.

Hoc ne feceris.

In vicem.

Ne piscem natare docueris.

Nomen nescio. (n. n.)

Nullum putaveris locum sine teste.

Pium desiderium.

Utinam falsus vates sim.

dēsīderium, iī, n.

touha, přání

satira, ae, f.

satira

satira

–, vicis (gen.), f.

střídání

viceprezident

28. lekce

Gramatika

Konjunktiv perfekta a plusquamperfekta ve větách vedlejších

Konjunktivy perfekta a plusquamperfekta se používají zejména v některých větách vedlejších. V této lekci se zaměříme na věty časové s cum historicum a na věty podmínkové.

Cum historicum

Věty s cum historicum vyjadřují minulé děje, spojka cum se překládá jako „když“ (viz 17. lekce). Mohou se v nich objevit dva konjunktivy:

- konjunktiv imperfekta

- konjunktiv plusquamperfekta

Konjunktiv imperfekta vyjadřuje současnost, tj. že se děj věty vedlejší odehrával ve stejnou dobu jako děj věty hlavní. Věta vedlejší často popisuje okolnosti nebo širší rámec děje věty hlavní.

Cum Hannibal ad Rōmam appropinquāret, Rōmānī urbem mūniēbant.

Když se Hanibal přibližoval k Římu, Římané opevňovali město.

Konjunktiv plusquamperfekta vyjadřuje předčasnost, tj. že se děj vedlejší věty odehrál před dějem věty hlavní.

Cum Hannibal in Italiam vēnisset, Rōmānōs vīcit.

Když Hanibal přišel do Itálie, porazil Římany.

Ve větě hlavní je v obou typech vět indikativ minulého času nebo prézens historický. Při překladu do češtiny se používá oznamovací způsob minulého času, případně prézentu historického. Konjunktiv imperfekta se obvykle překládá minulým časem nedokonavých sloves, konjunktiv plusquamperfekta minulým časem dokonavých sloves. Záporka ve větě hlavní i vedlejší je nōn.

Přehled vět s cum historicum a jejich překlad do češtiny je uveden v následující tabulce:

věta vedlejší

věta hlavní

současnost

cum + konjunktiv imperfekta

indikativ minulého času nebo

prézentu historického

když + indikativ min. času (nedokonavých sloves)

indikativ min. času / préz. hist.

předčasnost

cum + konjunktiv plusquamperfekta

indikativ min. času / préz. hist.

když + indikativ min. času (dokonavých sloves)

indikativ min. času / préz. hist.

Podmínkové věty

Podmínkové věty se v latině dělí na tři základní typy (reálné, nereálné, potenciální). Všechny typy mají spojky sī a nisi, které se překládají různě podle typu věty (sī jako „jestliže, -li, když, kdyby“ a nisi jako „jestliže ne, když ne, kdyby ne“).[1]

Odlišnosti jednotlivých typů vět se projevují v indikativech a konjunktivech, které se v nich používají. Pozornost zde bude věnována zejména základním formám podmínkových vět, v nichž je ve větě hlavní i vedlejší stejný způsob a čas. Vedle toho existuje řada tzv. smíšených souvětí, která jsou podrobněji probírána v rámci latinské syntaxe.

Věty reálné

Věty reálné vyjadřují děj, který je představen jako skutečný. Spojka sī se překládá jako „jestliže, -li“, spojka nisi jako „jestliže ne“.

Používají se v nich indikativy všech časů. V základním schématu se uvádí stejný indikativ v obou větách. Může se v nich však také objevit indikativ plusquamperfekta pro vyjádření předčasnosti před jiným dějem minulým a indikativ futura II pro předčasnost před jiným dějem budoucím (viz lekce 17. a 22).

Věty nereálné

Věty nereálné představují děj, který se neuskutečňuje nebo se nemůže uskutečnit. Spojka sī se překládá jako „kdyby“ a spojka nisi jako „kdyby ne“. Používají se v nich konjunktivy imperfekta a plusquamperfekta ve větě hlavní i vedlejší, které jsou v případě potřeby negovány záporkou nōn.

Konjunktiv imperfekta vyjadřuje nerealitu v přítomnosti, tj. děj, který se v přítomnosti neodehrává nebo se nemůže odehrávat. Do češtiny se překládá kondicionálem přítomným.

Sī bene labōrārent, laudārentur.  Kdyby dobře pracovali, byli by chváleni.

(tj. ale nepracují dobře, a proto nejsou chváleni)

Nisi bene labōrārent, nōn laudārentur.  Kdyby dobře nepracovali, nebyli by chváleni.

(tj. ale pracují dobře, a proto jsou chváleni)

Konjunktiv plusquamperfekta vyjadřuje nerealitu v minulosti, tj. děj, který se v minulosti neodehrál nebo nemohl odehrát. Pro odlišení od nereality v přítomnosti s konjunktivem imperfekta ho do češtiny překládáme kondicionálem minulým.

Sī bene labōrāvissent, laudātī essent.  Kdyby byli dobře pracovali, byli by bývali chváleni.

(tj. ale nepracují dobře, a proto nejsou chváleni)

Nisi bene labōrāvissent, nōn laudātī essent.  Kdyby nebyli dobře pracovali,

nebyli by bývali chváleni. (tj. ale nepracovali

dobře, a proto nebyli chváleni)

Kondicionál minulý se však používá spíše pro překlad izolovaných vět, protože není běžně užívaným jazykovým prostředkem. Zejména v mluveném projevu se v češtině dává přednost kondicionálu přítomnému a zařazení do minulosti se uskutečňuje pomocí časových určení (např. „tehdy“, „před lety“) nebo na základě kontextu.

Věty potenciální

Podmínkové věty potenciální vyjadřují děj, jehož realizaci mluvčí představuje jako možnou v přítomnosti a budoucnosti. Tím se liší od vět nereálných, které podávají děj jako nerealizovaný nebo nerealizovatelný. Používají se v nich tzv. potenciální konjunktivy prézentu a perfekta, které se negují pomocí záporky nōn. Oba konjunktivy se vztahují k přítomnosti a budoucnosti, liší se však v tom, zda vyjadřují děj dokončený nebo nedokončený:

- konjunktiv prézentu vyjadřuje děje možné v přítomnosti a budoucnosti a popisuje je jako nedokončené, tj. v jejich průběhu. Do češtiny se proto obvykle překládá nedokonavými slovesy.

- konjunktiv perfekta vyjadřuje děje možné v přítomnosti a budoucnosti a popisuje je jako dokončené. Do češtiny se proto obvykle překládá dokonavými slovesy.

Na rozdíl od vět reálných a nereálných čeština nemá zvláštní výrazové prostředky pro vyjádření potenciality. Spojka sī se překládá jako „jestliže“ nebo „kdyby“ a spojka nisi jako „jestliže ne“ nebo „kdyby ne“. Konjunktivy se mohou přeložit kondicionálem přítomným nebo oznamovacím způsobem budoucího, případně přítomného času. Někdy se v češtině mohou objevit slova naznačující potencialitu, např. „tak“, „snad“ (např. „kdyby tak přišel…“).

Sī bene labōrent, laudentur.

Kdyby dobře pracovali, byli by / budou chváleni

Jestliže budou dobře pracovat, budou chváleni.

(Tj. je možné, že dobře pracují / budou pracovat,
a pak budou chváleni.)

Sī amīcus meus adsit, omnia ei narrem.

Kdyby tu (tak) byl můj přítel, všechno bych mu vyprávěl.

(Tj. pokládám za možné, že tu přítel bude.)

Nisi id bene fēcerint, nōn laudātī sint.

Kdyby to dobře neudělali, nebyli by/ nebudou pochváleni.

Jestliže to dobře neudělají, nebudou pochválení.

(Tj. je možné, že to neudělají dobře a pak nebudou pochváleni.)

Sī amīcus meus vēnerit, omnia ei dīxerim.

Kdyby (tak) přišel můj přítel, všechno bych mu řekl.

(Tj. pokládám, za možné, že přítel přijde.)

Překlad těchto vět sice mnohdy splývá s překladem vět nereálných nebo vět reálných v budoucnosti, v latině však jsou mezi nimi významové rozdíly. Důležitý je zejména protiklad mezi nereálnými větami na straně jedné a potenciálními a reálnými futurálními větami na straně druhé. Potencialita a realita v budoucnosti jsou si totiž významově velmi blízké.

Sī amīcus meus adesset, omnia ei narrārem.

Kdyby tu můj přítel byl, všechno bych mu vyprávěl.

Nerealita, tj. přítel zde není.

Sī amīcus meus adsit, omnia ei narrem.

Kdyby tu (tak) byl můj přítel, všechno bych mu vyprávěl.

Potencialita, tj. domnívám se, že tato situace může nastat.

Sī amīcus meus aderit, omnia ei narrābō.

Jestliže tu bude můj přítel, budu mu všechno vyprávět.

Realita, tj. vyjadřuji přesvědčení, že se to opravdu stane.

Při překladu vět s „kdyby“ do latiny je třeba z kontextu usoudit, zda se jedná o potencialitu, nebo o nerealitu. Potencialitu může signalizovat např. imperativ nebo budoucí čas ve větě hlavní (např. „Kdybych ho potkal, budu ho od tebe pozdravovat.“).

Tipy: různé způsoby vyjadřování příslovečných vět

Některé příslovečné věty lze vyjadřovat různými způsoby. Vedle spojkových vět se může jednat např. o konstrukce participia spojitého nebo ablativu absolutního. Příkladem mohou být věty časové s cum historicum. Překlad pomocí participiálních konstrukcí se řídí pravidly pro participium spojité nebo ablativ absolutní, a proto není vždy možné participiální konstrukce použít.

Příklady

Když hrozila bouře, zamířili do přístavu:

cum historicum:   Cum tempestās imminēret, portum petīvērunt.

ablativ absolutní:   Tempestāte imminente portum petīvērunt.

Když posel mluvil, všichni mu nadávali:

cum historicum:   Cum lēgātus loquerētur, omnēs eum vituperābant.

participium spojité:   Omnēs lēgātum loquentem vituperābant.

Když bylo město dobyto, obyvatelé byli vyhnáni:

cum historicum:   Cum urbs expugnāta esset, incolae expulsī sunt.

ablativ absolutní:   Urbe expugnātā incolae expulsī sunt.

Když bylo město dobyto, bylo vojáky vypleněno:

cum historicum:   Cum urbs capta esset, ā mīlitibus vastāta est.

participium spojité:   Urbs capta ā mīlitibus vastāta est.

Když byl stát v nebezpečí, byl volen diktátor:

cum historicum:   Cum rēs pūblica in perīculō esset, dictātor creābātur.

participiální konstrukce:   nelze (sloveso esse nemá participium prézentu aktiva)

[1] Základní výklad o podmínkových větách je součástí 17. lekce.

Slovní zásoba

acquīrō (adquīrō), ere, quīsīvī, quīsītum

získávat, mít větší zisk, zvětšit zisk, vydělat

adsuēscō (assuēscō), ere, ēvī, ētum

zvyknout si

advehō, ere, vēxī, vectum

- advehor, ī, vectus sum

přivézt, dovézt

- přijíždět

ante

předtím

Apollō, inis / ōnis, m.

Apollón, bůh světla, umění atd.

astrum, ī, n.

souhvězdí

Carthāginiēnsēs, ium, m.

Kartaginci

citō (komp. citius, superl. citissimē)

rychle

cōgnōmen, inis, n.

příjmení

cōnsentiō, īre, sēnsī, sēnsum

souhlasit, shodovat se, domluvit se, spiknout se

cōnsequor, sequī, secūtus sum

následovat, pronásledovat, dohonit, získat, nabýt

corōna, ae, f.

věnec, koruna

crucīfīgō, ere, fīxī, fīxum

ukřižovat, přibít na kříž

cūnctor, ārī, ātus sum

váhat

dēvincō, ere, vīcī, victum

zcela porazit, podmanit

dīmicō, āre, āvī, ātum

bojovat

ēloquentia, ae, f.

výmluvnost

etiamsī

i když, ačkoliv, i kdyby

expleō, ēre, ēvī, ētum

splnit, vyplnit, naplnit

exspectātiō, ōnis, f.

očekávání

facinus, oris, n.

čin, zločin, provinění

fluvius, iī, m.

řeka, tok, proud

forsitan

snad, možná

fovea, ae, f.

jáma

gladius, ī, m.

meč

illūc

tam, onam (na otázku kam?)

inquīrō, ere, sīvī, sītum

pátrat, vyzvídat, vyšetřovat (soudně)

item

rovněž

laus, laudis, f.

chvála, pochvala, sláva, slavný čin

māne

ráno

monumentum, ī, n.

památka, pomník, hrobka

obtemperō, āre, āvī, ātum +dat.

poslouchat, být poslušný

patrimōnium, iī, n.

majetek, dědictví

paulō

- paulō post

- paulō ante

o málo, o něco, o trochu

- o něco později, zanedlouho potom

- nedávno, před chvílí

post

poté, potom

prope

skoro, téměř

quiēs, ētis, f.

klid, odpočinek, spánek

quōmodo

tázací jak, jakým způsobem; vztažné jak

retineō, ēre, uī, retentum

zadržet, udržet, mít

sēditiō, ōnis, f.

povstání, nepokoj, spor, vzpoura, odboj

sonus, ī, m.

zvuk

trānsitus, ūs, m.

přechod, průchod

vēritās, ātis, f.

pravda

vērum

avšak, však, ale

Cvičení

1.  Doplňte výrazy do vět, přeložte podmínkové věty a zařaďte je k jednotlivým typům

1. Felēs,[1] sī cantant, ab hominibus saepe (pūnīre) ____________ .

2. Cicero, sī diūtius (vīvere) ____________ , plūrēs librōs scrīpsisset.

3. Cicero, sī (vīvere) _________________ , mōrēs multōrum prīncipum reprehenderet.

4. Sī bellum imminēbit, dux magnā vōce mīlitēs ad bellum (vocāre) ____________ .

5. Sī omnēs hominēs modestī essent, fēlīciōrēs (esse) ____________ .

6. Sī quis tē (interrogāre) ____________ , quid respondeās?

7. (Dēfendere) ____________ ab amīcīs, sī amīcōs dēfendēs.

8. Coriolānus agrum Rōmānum populātus esset, nisi eum precēs mātris et uxōris (retinēre) _________ .

9. Sī tē venīre (vidēre) _____________ , laetābar.

10. Sī mē (petere) ____________ , tibi id libenter dederim.

11. Sī id fēcissētis, num rēctē (agere) ____________ ?

12. Sī hoc (dīcere) ____________, tē leviōrem putem.

13. Etiam nōs id (facere) ______________ , sī potuissēmus.

2.  Vyberte správný tvar nebo správné tvary. V případě více správných možností vysvětlete rozdíly.

1. Quae cum (essent dicta, dīcerentur, dīcuntur), discessimus. (Cic. fin. 4, 28, 80)

2. Vēnit enim Mīsēnum, cum ego (essem, fuissem) in Pompēiānō.[2] (Cic. Att. 15, 1, 2)

3. Cum ea (nuntiārentur, essent nuntiāta, nuntiāvērunt, nuntiāverant) Marcellō, lēgātōs extemplō[3] Syracūsās (mīsit, missī sunt). (podle Liv. 24, 29, 5)

4. Cum lēgātī ad Caesarem (vēnērunt, venīrent, vēnissent) ōrātum, ut sibi ignōsceret, Caesar obsidēs (dare, darī) iubet. (podle Caes. Gall. 7, 12, 3)

5. Cum autem (venīrem, veniēbam, vēnissem), Casca aderat. (podle Cic. ad Brut. 1, 18, 1)

6. Ego ad tē, sī quid (audīverō, audīverim, audiō, audīvī) citius, scrībam. (Cic. Att. 11, 24, 5)

3.  Vytvořte místo vedlejších vět participiální konstrukce, je-li to možné

1. Cum rēx dormīret, servī eum occīdērunt.

2. Cum urbs incēnsa esset, Nerō excidium[4] Troiae cantābat.

3. Cum captīvī caederentur, cīvēs tacēbant.

4. Quia tē aegrōtum esse vidēbam, medicum vocāvī.

5. Cum Hortensius dēfenderet, Valerius absolūtus est.

6. Cum multī hostēs interfectī essent, exercitus in castra reductus est.

7. Quia omnēs petēbant, senātōrēs bellum indīxērunt.

8. Cum lēgātī Rōmam missī essent, dux hostium eōs clam persequī iussit.

9. Cum haec essent dicta, surrēximus. (podle Cic. div. 2, 150)

4.  Vytvořte místo označených konstrukcí ekvivalentní vedlejší věty

1. Nerōne imperātōre Rōma incēnsa est.

2. Mīlitēs hostēs aggressī prōsperō ēventū pugnāvērunt.

3. Eō tacente rēs ipsa loquēbātur.

4. Rēge mortuō omnēs gaudēbunt.

5. Hīs rēbus gestīs dux sē in castra recēpit.

6. Rēge Perse captō multī Macedōnēs Rōmae servīvērunt. (podle Cic. Tusc. 3, 22, 53)

7. Tē absente id facere nōn audeō.

8. Rōmā proficīscēns ad tē litterās mittam.

5.  Slovesa v závorce dejte do správného tvaru. Je-li více možností, vysvětlete rozdíly.

1. Cum haec (scrībere, ego) _______________ , ā Curiōne mihi nuntiātum est eum ad mē venīre. (Cic. Att. 10, 4, 7)

2. Ab eō petīvērunt, ut eam causam (suscipere) _____________ et pūblicē (dēfendere) ____________ . (Cic. Cluent. 43)

3. Sī clāmōrem hominum audiunt, dormīre nōn (posse) ____________ .

4. Caesar hostēs in nostrōs impetum facere certior factus imperāvit, ut mīlitēs castra (movēre) _____________ .

5. Multī mortālēs, cum hostem (effugere) ____________ , in flūmine mortuī sunt. (podle Liv. 1, 37, 2)

6. Quae cum (dīcere) ___________ ille, fīnem fēcit. (Cic. ac. 2, 63)

7. Sī pānem (habēre) __________ , tibi darem.

8. Sī id dīcam, ab omnibus (reprehendere) _____________ .

9. Omnēs, quī in templō aderant, sacerdōtem valdē ōrābant, nē diū (loquī) ____________ .

10. Sī tacuissēs, philosophus (manēre) _____________ .

11. Vēnimus ad tē, quia (scīre) _______________ tē ōtiōsum (esse) ____________ .

12. Sī tum urbs ab hostibus (capere) ____________ , multī cīvēs (interficere) ____________ multaeque domūs incendiō (dēlēre) ______________ .

13. Sī id puerīs (permittere) ___________ , iīs nocueris.

6.  Spojte části vět

1. Caesar in Galliam celeriter profectus est

cum hostēs oppidum oppugnārent

2. castra nostra capta essent

cum in Hispāniā sēditiō orta esset

3. incolae ā duce Rōmānōrum auxilium petēbant

nē castra nostra caperentur

4. mentiātur

nē mentiātur

5. pater eum monet

nisi Caesar in Galliam celeriter profectus esset

6. senātus eō trēs legiōnēs mīsit

sī eum in urbe vīderō

7. tibi dīcam

sī id neget

8. tibi dīxerim

sī quid novī cōgnōverim

7.  Převeďte označenou část věty do pasiva nebo aktiva, je-li to možné

1. Sī ā tē relictus sim, vīvere nōn possim.

2. Utinam omnēs vēritātem quaererent!

3. Quid tū fēcissēs, sī tē Tarentum mīsissem? (podle Cic. fam. 7, 12, 1)

4. Aliquōs nunc amīcum bovem nōmināre cōnstat.

5. Tīrō ad tē dedisset litterās, nisi eum graviter aegrum Issī[5] relīquissem; sed nuntiant melius esse. (Cic. Att. 6, 7, 2)

6. Falsum est, mihi crēde, sī quid audīvistī. (Cic. fam. 2, 13, 2)

7. Sī istum hominem ēlēgeritis, lībertās vōbīs ērepta sit.

8. Sē senātūs auctōritātī obtemperātūrōs esse dīxērunt.

9. Prōmīsērunt sē ad praetōrem litterās datūrōs esse.

8.  Doplňte slova z nabídky do vět

clādēs, cōnsulem, esset, faciam, occīsus est, redditae sunt, vīxissent

1. Cum eae rēs agerentur, nova _______ nuntiāta est. (podle Liv. 23, 24, 6)

2. Sī quid erit certī, _________ tē statim certiōrem. (Cic. fam. 14, 24, 1)

3. Antigonus in proeliō, cum adversus Seleucum et Lysimachum dīmicāret, _________ . (Nep. reg. 3, 2)

4. Eum sī ad Cannās _________ habuissēmus, melior et reī pūblicae et nostra fortūna esset. (podle Liv. 25, 6, 5)

5. Servius cum _________ apud mē, ille cum tuīs litterīs VI Id. vēnit. (podle Cic. Att. 10, 15, 1)

6. Sī iī diūtius ___________, magnam essent ēloquentiae laudem cōnsecūtī. (podle Cic. Brut. 279)

7. Cum essem in castrīs ad fluvium Pramum, _____________ mihi ūnō tempore ā tē epistulae duae, quās ad mē Q. Servilius mīserat. (Cic. fam. 3, 11, 1)

9.  Přeložte do češtiny, určete označené výrazy a rozhodněte, o jaký typ podmínkové věty se jedná (v některých případech se může jednat o smíšená souvětí)

1. Sī quid in tē peccāvī, ignōsce; in mē enim ipsum peccāvī vehementius! (podle Cic. Att. 3, 15, 4)

2. Sī profectus erit, faciam tē certiōrem. (Cic. fam. 14, 11, 1)

3. Ergō ego nisi peperissem, Rōma nōn oppugnārētur; nisi fīlium habērem, lībera in līberā patriā mortua essem. (Liv. 2, 40, 8)

4. Forsitan nōs quoque idem fēcissēmus, sī data fortūna esset. (Liv. 26, 13, 14)

5. Sī enim ita est, vidē, nē facinus faciās. (Cic. fin. 2, 29, 95)

6. Errat enim, sī quis beneficium accipit libentius quam reddit. (Sen. epist. 81, 17)

7. Marcellī quidem, nisi gladium Caesaris timuissent, manērent. (Cic. Att. 9, 1, 4)

8. Sī ad eam rem testēs habeam, faciam, quod iubēs. (Plaut. Poen. 971)

9. Mēns enim et ratiō et cōnsilium in senibus est; quī sī nūllī fuissent, nūllae omnīnō[6] cīvitātēs fuissent. (Cic. Cato 67)

10. Sī quis illūc mē vocat, veniō. (podle Cic. Flacc. 97)

11. Ea sī dīxeris, explēveris omnem expectātiōnem nostram. (podle Cic. de orat. 1, 205)

10.  Přeložte do češtiny, určete označené tvary a uveďte, které věty vyjadřují současnost

1. Cum dēlētī exercitūs āmissaeque Hispāniae (esse) vidērentur, vir ūnus rēs perditās restituit. (Liv. 25, 37, 1)

2. Num etiam, cum vēnissēmus, līberē potuimus sententiam dīcere? (Cic. Att. 14, 14, 2)

3. Cum magna in altō (marī) tempestās esset, vīs ventōrum invītīs nautīs in Rhodiōrum portum nāvem coēgit. (Cic. inv. 2, 32, 98)

4. Cum mihi lēgātī Ephesum obviam vēnissent, litterās mīsī, ut equitēs ex īnsulā statim dēcēderent. (podle Cic. Att. 6, 1, 6)

5. Et quod tunc fēcimus, cum hostem Hannibalem in Italiā habērēmus, id nunc, pulsō Italiā Hannibale, dēvictīs Carthāginiēnsibus, cūnctāmur facere? (Liv. 31, 7, 5)

6. Quod (=et id) cum ille dīxisset et satis disputātum (esse) vidērētur, in oppidum ad Pomponium perrēximus omnēs. (Cic. fin. 5, 32, 96)

7. Cum prope iam ad dēsperātiōnem pervēnissent, Hamilcarem imperātōrem fēcērunt. (Nep. Ham. 2, 3)

8. Plūra ōtiōsus (scrīpsī); haec cum essem in senātū, exarāvī.[7] (Cic. fam. 12, 20)

11.  Doplňte větu tak, aby dávala smysl

1. Sī quid novī cōgnoverō, tibi _____________

2. Nisi Gallī Caesarī obsidēs dedissent, ___________

3. Cum tempestās imminēret, omnēs ___________

4. Nisi fūrēs canem timuissent, _________________

5. Sī possim, tibi _________

6. Nisi cōnstiteritis, in fossam _____________

7. Cum īrātus est, nēmō audet ____________

8. Cum hominem clārissimum in urbem ventūrum esse nuntiātum esset, ___________

12.  Uveďte, zda je vērum adjektivum, substantivum nebo spojka. Pozorujte, ve kterých spojeních se objevuje vērum a ve kterých vēritās.

1. Idem esse dīcēbat Sōcratēs vēritātem et virtūtem. (Sen. epist. 71, 16)

2. Vērum haec ēmisse tē dīcis. (Cic. Verr. II 4, 27)

3. Id, quod dīcitur, vērum esse vidētur.

4. Dīc mihi vērum. (podle Cic. ad Q. fr. 2, 16, 5)

5. Vērum vōbīs dīcam id, quod intellexī, iūdicēs. (Cic. Verr. II 1, 23)

6. Nam ista vēritās, etiamsī iūcunda nōn est, mihi tamen grāta est. (Cic. Att. 3, 24, 2)

7. Adsuēscēs et dīcere vērum et audīre. (podle Sen. epist. 68, 6)

8. Id vērī simile esse vidētur.

9. Incrēdibilem rem tibi narrō, sed vēram: nescit esse sē caecam. (Sen. epist. 50, 2)

10. Nunc vēritātem cum eīs ipsīs, quī docent, quaerimus. (Sen. dial. 8, 3, 1)

11. Sī dīcis tē mentīrī vērumque dīcis, mentīris. (podle Cic. ac. 2, 96)

12. Tum ille „Vērum,“ inquit, „ex mē audiēs, Catule.“ (Cic. de orat. 2, 152)

13.  Přeložte do latiny

1. Kdybys mi byl napsal, že jsi nemocný, byl bych přišel a pomohl bych ti.

2. Cožpak by nebylo bývalo mnohem lepší říct pravdu?

3. Kdykoliv jsou sami, jsou smutní.

4. Kdykoliv přijde do města, všichni ji obdivují.

5. Kdyby se teď vojáci dali na pochod, nepřátelé by je viděli a zaútočili by na ně.

6. Kdyby se onoho dne vojáci dali na pochod, nepřátelé by je viděli a zaútočili by na ně.

7. Co jsem měl tehdy říct?

8. Když přišli poslové a oznámili, že městu hrozí nebezpečí, konzulové přikázali všem ženám a dětem odejít.

9. Kéž bychom se nevyhýbali velmi nesnadným věcem!

10. Když učitel přikázal žákům, aby četli, nikdo ho neposlechl.

11. Kdyby ti něco chybělo (tj. kdybys něco postrádal), rád ti to dám.

12. Kéž byla naplněna všechna jejich očekávání!

13. Když se zdálo, že není naděje na návrat, zpozorovali, že se k břehu přibližuje loď.

14.  Vyberte správnou možnost

Utinam pecūniam magnam habērem!

1. Mám vsazeno v loterii a přeji si vyhrát.

2. Přeji si mít hodně peněz, ale nemám.

3. Lituji, že jsem v minulosti neměl hodně peněz.

Tibi persuādēbam eum nihil patrī dīxissse.

1. Snažil jsem se přimět tě k tomu, abys nic jemu ani otci neříkal.

2. Snažil jsem se tě přesvědčit o tom, že otci nic neřekne.

3. Snažil jsem se tě přesvědčit o tom, že otci nic neřekl.

4. Neznamená nic, protože osobní zájmeno „ty“ je ve špatném pádě.

Quid faciam? Emamne hanc rem an nōn?

1. Přemýšlím, co mám dělat.

2. Ptám se někoho jiného na to, co udělám.

3. Ptám se sám sebe na to, co udělám.

4. Přeji si koupit tu věc.

Lēgātus nuntiāvit Rōmānōs Gallōs vīcisse.

1. Legát oznámil vítězství Římanů.

2. Legát oznámil porážku Římanů Galy.

3. Nelze rozhodnout, co se vlastně stalo.

4. Věta není gramaticky správně, protože vedle sebe stojí dva akuzativy.

Utinam domum habeam!

1. Přeji si mít dům, ale vím, že na to nikdy nebudu mít.

2. Přeji si mít dům a je možné, že se mi můj sen splní.

3. Přál jsem si mít dům, ale bohužel jsem ho nikdy neměl.

Nē pecūniam āmīsissem!

1. Ještě nevím, jestli jsem peníze doopravdy ztratil, doufám, že ne.

2. Mám potvrzeno, že jsem ztratil peníze, a je mi to líto.

3. Přeji si, abych pořád znova neztrácel peníze.

Utinam nōn paterētur!

1. Kéž by tak teď netrpěl, ale bohužel trpí.

2. Neznamená nic, ve větě je chyba.

3. Kéž by v minulosti netrpěl, ale on bohužel trpěl.

4. Kéž by se to teď netrpělo (chování apod.).

Nōnne herī sē in foveam cecidisse dīxit?

1. Nejsem si jist, zda opravdu spadl do jámy nebo to jen tvrdil.

2. Všichni jsme ho viděli spadnout do jámy.

3. Všichni dobře víme, že tvrdil, že spadl do jámy.

4. Dobře víme, že se nakonec na kraji jámy zastavil a nespadl do ní.

5. Nejsem si jist, zda včera říkal, že spadl do jámy.

15.  Přečtěte si text a splňte požadované úkoly

Arion (podle Hygina,[8] upraveno)

Arionem, quia arte citharae potens erat, rex Pyranthus Corinthius dilexit. Arion a rege petiit,[9] ut sibi liceret artem suam per civitates illustrare. Cum id a rege impetravisset et magnum patrimonium acquisisset,[10] navem conscendit. Tum consenserunt famuli cum nautis, ut eum interficerent. Apollo Arioni in quietem venit eique dixit, ut ornatu suo et corona decantaret et eis se traderet, qui ei praesidio venissent.[11] Cum famuli et nautae Arionem studerent interficere, petivit ab eis, ut ante decantaret. Cum autem citharae sonus et vox eius audiretur, delphini circa navem venerunt. Eis visis ille se in mare praecipitavit et delphini eum sublatum advexerunt Corinthum ad regem Pyranthum. Cum ad terram egressus esset, cupidus viae delphinum in mare non propulit, qui ibi exanimatus est. Cum casus suos Pyrantho narravisset, iussit Pyranthus delphinum sepeliri et ei monumentum construi.

Paulo post nuntiatum est Pyrantho navem, in qua Arion vectatus erat, Corinthum adpulsam esse tempestate. Cum Pyranthus nautas perduci ad se iussisset et de Arione inquireret, dixerunt eum mortuum esse et se eum sepulturae tradidisse. Rex iis respondit: „Crastino die ad delphini monumentum iurabitis.“ Ob id factum eos custodiri iussit atque Arionem iussit ita ornatum, quomodo se in mare praecipitaverat, in monumento delphini mane delitescere. Cum autem rex eos adduxisset iussissetque eos per delphini manes iurare Arionem mortuum esse, Arion e monumento excessit. Illi stupentes obmutuerunt. Rex eos iussit ad delphini monumentum crucifigi. Apollo autem propter artem citharae Arionem et delphinum in astris posuit.

Odpovězte

1. Tvary petiit a acquisisset vznikly vypuštěním -v- nebo -vi-. Určete, od jakých sloves jsou odvozeny následující tvary, a určete je: laudasset, quaesierunt, audieramus, cupierit, navigassemus, nescieram

2. Najděte věty, kde je po slovese iubere vyjádřeno, komu se přikazuje.

3. Najděte věty obsahující cum historicum. Jaké konjunktivy jsou v nich použity? Vyskytuje se v textu cum s jiným významem?

4. Od jakého slovesa je odvozen tvar dilexit a od jakého delegit?

5. Určete gramaticky následující tvary: corona, sublatum, propulit, qua, stupentes, posuit.

6. Vyznačenou část věty převeďte do aktiva: Nuntiatum est Pyrantho navem Corinthum adpulsam esse tempestate.

7. Ablativ absolutní eis visis ve větě eis visis ille se in mare praecipitavit nahraďte vedlejší větou.

8. Jaký je rozdíl mezi tvary māne – manē a mezi tvary manēs – mānēs?

9. Najděte v textu indikativ plusquamperfekta.

10. Znáte některé další mytologické postavy, podle nichž byla nazvána souhvězdí?

11. Z jakých latinských slov vycházejí slova: inkvizice, krucifix, konsensus, ilustrace, astrální, akvizice?

Vyberte pravdivá tvrzení

Delfín zemřel, protože ho Arion zapomněl hodit do vody.

Námořníci tvrdili, že Arion zahynul při nešťastném pádu do moře.

Král Pyranthus byl Arionovi příznivě nakloněn.

Námořníci při pohledu na Ariona oslepli.

Námořníci byli za trest popraveni.

[1] fēlēs, is, f. / felis, is, f. „kočka“

[2] Pompēiānum, ī, n. „statek u Pompejí“

[3] extemplō „hned“

[4] excidium, iī, n. „zničení, zkáza“

[5] Issus, ī, f. „Issus“ (přímořské město na hranicích Sýrie a Kilikie)

[6] omnīnō „vůbec, úplně, zcela“

[7] exarō, āre, āvī, ātum „zorat, vyrýt, napsat“

[8] Hyginus. Fabulae 194. (Hyg. fab. 194)

[9] petiit = petivit

[10] acquisisset = acquisivisset

[11] venissent: zde přeložte „přijdou“ (jedná se o tzv. zástupný konjunktiv za futurum II)

Slovní zásoba

appellō (adpellō), ere, pulī, pulsum

přihnat, přirážet ke břehu, přistát

Arīōn, ōnis, m.

Arión (básník, žil kolem r. 600 př. n. l.)

cithara, ae, f

loutna, kytara (pův. čtyřstrunná)

Corinthius, a, um

korintský

crāstinus, a, um

zítřejší

dēcantō, āre, āvī, ātum

zpívat, zpěvavě přednášet, dozpívat, přestat zpívat

dēlitēscō, ere, lituī, –

schovat se

delphīnus, ī, m.

delfín

exanimō, āre, āvī, ātum

usmrtit, zbavit (někoho) života

famulus, ī, m.

sluha, otrok

illustrō, āre, āvī, ātum

vysvětlit, objasnit, oslavovat, dělat slavným

Mānēs, ium, m.

Manové, podsvětní bohové

obmūtēscō, ere, tuī, –

oněmět

ornātus, ūs, m.

výstroj, oděv, ozdoba

perdūcō, ere, dūxī, ductum

přivést

praecipitō, āre, āvī, ātum

- sē praecipitāre

srazit, svrhnout

- vrhnout se, skočit dolů, padat

praesidium, iī, n.

- praesidiō (dat.) venīre

ochrana, záštita

- přijít na pomoc, k ochraně

prōpellō, ere, pulī, pulsum

popohnat, shodit, zahnat

sepultūra, ae, f.

pohřeb, pohřbívání, hrob

stupeō, ēre, stupuī, –

žasnout, divit se, být ohromen

vectō, āre, āvī, ātum

- vectārī

vozit

- jezdit

Živá slova

De mortuis nil (= nihil) nisi bene.

Est modus in rebus.

Nusquam est, qui ubique est.

Si tacuisses, philosophus mansisses.

Terminus ante quem.

Terminus post quem.

Terminus a quo.

Terminus ad quem.

Tu si hic sis, aliter sentias.

Ut sementem feceris, ita metes.

29. lekce

Gramatika

Nepřímé otázky, konjunktivní souslednost časová

Termínem „nepřímé otázky“ se označují tázací věty závislé na řídícím přísudku (např. „Ptal se, proč jsem přišel pozdě.“). Používá se také označení „obsahové věty tázací“.

Slovesa ve větě hlavní

Nepřímé otázky závisí na slovesech z těchto významových skupin:

- slovesa s významem „ptát se“, např. interrogāre, quaerere;

- slovesa ústního a písemného projevu, smyslového vnímání, intelektuální činnosti (např. slovesa s významem „zjistit“, „pochopit“, „rozhodnout se“, „vzpomínat si“), např. dīcere „říkat“, scrībere „psát“, vidēre „vidět“, sentīre „cítit, vnímat, myslet si“, scīre „vědět“, intellegere „chápat“, animadvertere „všimnout si“;

- slovesa s významem „nevědět“, „pochybovat“, např. nescīre „nevědět“, dubitāre „pochybovat“.

Vedle sloves mohou nepřímou otázku uvozovat také přísudky jmenné se sponou, které mají stejný význam jako uvedená slovesa, např. nescius sum „nevím“, incertus sum „jsem nejistý, pochybuji“, quaestiō est „je otázka“.

Nepřímá otázka může záviset i na participiích uvedených sloves, např. interrogātus „když byl dotázán, na dotaz“, interrogāns „ptající se“, nesciēns „protože neví/nevěděl/nebude vědět, nevědoucí“.

Spojovací výrazy

V nepřímých otázkách se používají různé spojovací výrazy podle toho, zda se jedná o otázku doplňovací, zjišťovací nebo rozlučovací.[1]

Doplňovací

V nepřímých otázkách doplňovacích se používají stejná tázací zájmena a příslovce jako v otázkách přímých, např.:

- quis „ kdo“, quid „co“, quī (quis), quae, quod „který, jaký“

- ubi „kde“, unde „odkud“, quā „kudy“, quandō „kdy“

- cūr „proč“, quāre „proč“, quamobrem „proč“

Interrogat, ubi…   Ptá se, kde…

Dīc mihi, cūr…   Řekni mi, proč…

Nescīmus, quid…   Nevíme, co…

Pád tázacího zájmena se řídí jeho funkcí ve větě, např. „Nevím, kdo to byl.“ („kdo“ je podmět v nominativu), „Ptal jsem se, koho jsi tam viděl.“ („koho“ je předmět v akuzativu).

Je třeba rozlišovat tvary quid a quod:

- quid: tázací zájmeno substantivní „co“

- quod: tázací zájmeno adjektivní pro neutrum „které, jaké“; vztažné zájmeno „které“, „to, co“, „což“, příčinná spojka „protože“ apod.

Zjišťovací

V otázkách zjišťovacích se uvozující částice používají poněkud odlišně než v přímých otázkách:

num   zda, jestli

-ne   zda, jestli

Částice -ne se připojuje za slovo. Spojovací výraz num v nepřímých otázkách nenaznačuje, zda bude odpověď kladná nebo záporná.[2]

Interrogāvērunt, num pater…   Ptali se, zda otec…

Interrogāvērunt, paterne…   Ptali se, zda otec…

Při překladu do latiny je nutné rozlišovat tázací a podmínkové „jestli“. V případě pochybností, o jaký typ věty se jedná, může pomoci náhrada tázacího „jestli“ výrazem „zda“ a podmínkového „jestli“ výrazy „pokud, jestliže“ apod.

Řekni mi to, jestli se ti to podaří zjistit.

Řekni mi to, jestliže/pokud se ti podaří to zjistit.

(podmínková věta)

Řekni mi, jestli není lepší odtud odejít.

Řekni mi, zda není lepší odtud odejít.

(tázací věta)

Rozlučovací

V otázkách rozlučovacích se používají stejné dvojice výrazů jako v přímých otázkách:

- utrum … an   zda… nebo

- -ne … an   zda… nebo

- … an   zda… nebo

Je-li druhým členem otázky pouze „nebo ne“ (např. „Nevím, zda je to pravda, nebo ne.“), dává se v nepřímých otázkách přednost výrazu necne, kdežto v přímých otázkách se častěji objevuje an nōn.

Konjunktivy

Ve všech nepřímých otázkách se v klasické latině povinně používá konjunktiv. Výběr konjunktivu se řídí pravidly tzv. konjunktivní souslednosti časové.

Konjunktivní souslednost časová

V konjunktivní souslednosti hraje zásadní roli čas slovesa ve větě hlavní. Latinské časy se dělí na dvě skupiny, na tzv. časy hlavní a vedlejší (viz také 17. lekce):

- čas hlavní: prézens, futurum I, II, imperativ

- čas vedlejší: jakýkoliv čas minulý (imperfektum, perfektum, plusquamperfektum).

Stejně jako u indikativní souslednosti se i u konjunktivní souslednosti vyjadřují vztahy současnosti, předčasnosti a následnosti děje věty vedlejší vzhledem k ději věty hlavní (viz 23. lekce).

Po čase hlavním se pro současnost používá konjunktiv prézentu, pro předčasnost konjunktiv perfekta a pro následnost tvar na -ūrus sim, tj. konjunktiv prézentu opisného časování činného.

Po čase vedlejším se pro současnost používá konjunktiv imperfekta, pro předčasnost konjunktiv plusquamperfekta a pro následnost tvar na -ūrus essem, tj. konjunktiv imperfekta opisného časování činného.

po čase hlavním

po čase vedlejším

současnost

konjunktiv prézentu

konjunktiv imperfekta

předčasnost

konjunktiv perfekta

konjunktiv plusquamperfekta

následnost

konj. préz. opis. čas. činného -ūrus sim

konj. impf. opis. čas. činného -ūrus essem

Konjunktivní souslednost se uplatňuje v různých typech vedlejších vět, někdy v celém rozsahu, někdy pouze některá její část. Ve větách účelových se např. používají pouze konjunktivy pro současnost. Je proto nezbytně nutné znát pravidla pro konkrétní vedlejší věty.

Konjunktiv v nepřímých otázkách

V nepřímých otázkách se konjunktivní souslednost časová uplatňuje v celém rozsahu. Negace se vyjadřuje pomocí záporky nōn.

Do češtiny se konjunktiv v nepřímých otázkách překládá indikativem. V češtině nezáleží na čase slovesa ve větě hlavní, a proto se konjunktivy pro současnost (préz., impf.) obvykle překládají přítomným časem, konjunktivy pro předčasnost (pf., plpf.) minulým časem a konjunktivy pro následnost (-ūrus sim, -ūrus essem) budoucím časem.

po čase hlavním

po čase vedlejším

současnost

Interrogat tē, quid faciās.

Ptá se tě, co děláš.

Interrogāvit tē, quid facerēs.

Zeptal se tě, co děláš.

předčasnost

Interrogat tē, quid fēceris.

Ptá se tě, co jsi dělal/udělal.

Interrogāvit tē, quid fēcissēs.

Zeptal se tě, co jsi dělal/udělal.

následnost

Interrogat tē, quid factūrus sīs.

Ptá se tě, co budeš dělat/uděláš.

Interrogāvit tē, quid factūrus essēs.

Zeptal se tě, co budeš dělat/uděláš.

Stejným způsobem se konjunktivy používají ve všech typech nepřímých otázek, např.:

Interrogat, num id sciam.   Interrogāvit, num id scīrem.

Ptá se, zda to vím.   Ptal se, zda to vím.

Nōn intellegō, cūr id dīxerit.   Nōn intellegēbam, cūr id dīxisset.

Nechápu, proč to řekl.   Nechápal jsem, proč to řekl.

Nescīmus, utrum vīvat an mortuus sit.  Nesciēbāmus, utrum vīveret an mortuus esset.

Nevíme, zda žije nebo zda zemřel.   Nevěděli jsme, zda žije nebo zda zemřel.

Quaerēmus, quis ventūrus sit.  Quaesīvimus, quis ventūrus esset.

Zeptáme se, kdo přijde.   Zeptali jsme se, kdo přijde.

Při překladu do latiny nelze automaticky překládat např. český přítomný čas konjunktivem prézentu, ale je nutné volit konjunktiv podle času slovesa ve větě hlavní.

Český přítomný čas se překládá

- konjunktivem prézentu, je-li ve větě hlavní čas hlavní,

- konjunktivem imperfekta, je-li ve větě hlavní čas vedlejší.

Český minulý čas se překládá

- konjunktivem perfekta, je-li ve větě hlavní čas hlavní,

- konjunktivem plusquamperfekta, je-li ve větě hlavní čas vedlejší.

Český budoucí čas se překládá

- tvarem na -ūrus sim, je-li ve větě hlavní čas hlavní,

- tvarem na -ūrus essem, je-li ve větě hlavní čas vedlejší.

Rozšíření

Jako čas vedlejší funguje také infinitiv perfekta pasiva a participium perfekta pasiva. Ostatní jmenné tvary slovesné (participia, infinitivy,…) nepatří samy o sobě ani mezi časy hlavní ani mezi časy vedlejší. Výběr konjunktivu se proto neřídí podle nich, ale podle času určitého slovesa ve větě, v níž se objevují.

Amīcus interrogātus, quid dē eā rē sentīret, respondet: …

Na dotaz, co si o tom myslí, přítel odpovídá: …

Fīliō interrogantī, cūr pater domī nōn esset, māter dīxit:

Synovi ptajícímu se, proč otec není doma, matka řekla: …

Participium interrogātus funguje samo o sobě jako čas vedlejší, a proto po něm následuje konjunktiv imperfekta sentīret. Konjunktiv ve větě závislé na participiu prézentu interrogantī je proti tomu určen časem určitého slovesa ve větě s participiem. Sloveso dīxit je v čase vedlejším, a proto je ve vedlejší větě rovněž konjunktiv imperfekta
esset.

Stejně se chovají také infinitivy. Infinitiv perfekta má platnost času vedlejšího, u ostatních infinitivů se konjunktiv ve větě vedlejší řídí podle času slovesa ve větě hlavní.

Mihi nuntiant tē quaesīvisse, quandō ventūrus essem.   Oznamují mi, že ses ptal, kdy přijdu.

Mihi nuntiāvērunt tē quaerere, quandō ventūrus essem.   Oznámili mi, že se ptáš, kdy přijdu.

Mihi nuntiant tē quaerere, quandō ventūrus sim.   Oznamují mi, že se ptáš, kdy přijdu.

Minulý čas nuntiāvērunt způsobuje, že v nepřímé otázce závislé na quaerere je tvar ventūrus essem. Důvodem použití tvaru ventūrus sim v následující větě je přítomný čas nuntiant, nikoliv infinitiv quaerere.

Tipy

Pádová vazba po slovesech interrogāre a quaerere

Slovesa interrogāre a quaerere mají odlišnou pádovou vazbu:

- interrogō, āre, āvī, ātum +ak. „ptát se koho“

- quaerō, ere, quaesīvī, quaesitum ex / ab +abl. „ptát se koho“

Přechodné sloveso interrogāre tedy může vytvářet osobní pasivum (např. interrogāmur „jsme dotazováni“, interrogātus „když byl dotázán, na dotaz“), kdežto nepřechodné quaerere tyto tvary ve významu „ptát se“ nevytváří.

Rozdílné konstrukce po některých slovesech

Po některých slovesech mohou následovat různé typy vedlejších vět, např.:

Dīcere

Akuzativ nebo nominativ s infinitivem:

Mihi dīcunt tē vēnisse.

Říkají mi, že jsi přišel.

Věta s ut/nē:

Tibi dīxērunt, ut venīrēs.

Řekli ti, abys přišel.

Nepřímá otázka:

Dīc mihi, cūr nōn vēneris.

Řekni mi, proč jsi nepřišel.

Nescīre

Akuzativ s infinitivem:

Nesciēbāmus tē vēnisse.

Nevěděli jsme, že jsi přišel.

Nepřímá otázka:

Nesciēbāmus, num vēnissēs.

Nevěděli jsme, zda jsi přišel.

Vidēre

Akuzativ nebo nominativ s infinitivem:

Vidētur sērō vēnisse.

Zdá se, že přišel pozdě.

Věta s ut/nē:

Vidē, nē sērō veniās.

Dej si pozor, abys nepřišel pozdě.

Nepřímá otázka:

Vīdistī, unde vēnisset.

Viděl jsi, odkud přišel.

[1] Výklad o typech otázek viz 25. lekce.

[2] Vzácně se po slovese quaerere může vyskytnout částice nōnne vyjadřující předpoklad, že odpověď bude kladná. Jedná se však o okrajový jev.

Slovní zásoba

avus, ī, m.

dědeček

caedēs, is, f.

zabití, vražda, porážka

candidātus, ī, m.

uchazeč o úřad, kandidát

comitia, ōrum, n.

sněm, volební sněm, volby

convīvium, iī, n.

hostina

dēsīderō, āre, āvī, ātum

toužit, požadovat

fallāx, ācis

klamavý, podvodný, lživý

furor, ōris, m.

řádění, vztek, zuřivost, nepříčetnost

ignāvus, a, um

líný, zahálčivý, nečinný

inīquus, a, um

nerovný, nestejný, nespravedlivý

inopia, ae, f.

chudoba, nouze, nedostatek

intersum, esse, fuī, – +dat.

- interest

- multum interest

být mezi něčím, účastnit se

- záleží (na něčem), je rozdíl

- je velký rozdíl

ita

tak

modus, ī, m.

- quem ad modum

míra, způsob

- jak

obsideō, ēre, sēdī, sessum

oblehnout, obklíčit, tísnit

ordō, inis, m.

- ordine

- extra ordinem

řada, pořadí, řád, stav (společenský)

- po řadě, po pořádku

- mimořádně

ōvum, ī, n.

vejce

particeps, cipis +gen.

- particeps, cipis, m.

účasten, účastnící se (něčeho)

- účastník, společník

patientia, ae, f.

trpělivost, vytrvalost

pēnsum, ī, n.

úkol, úloha, povinnost

pōculum, ī, n.

nádoba na pití, číše, pohár

quā

kudy

quamdiū

dokud

quandō

kdy

remedium, iī, n.

lék, léčivý prostředek, prostředek

sicut

tak jako, jak

suspicor, ārī, ātus sum

podezřívat, mít podezření, tušit, domnívat se

tabella, ae, f.

- tabellae, ārum, f.

tabulka, destička na psaní, hlasovací destička

- dopis, spis, listina, zápis, protokol

usque

- quō usque

stále, až tam, tak dlouho

- jak dlouho ještě

veterānus, a, um

- veterānī, ōrum, m.

starý

- vysloužilí vojáci, veteráni

vix

sotva, stěží, skoro ne

Cvičení

1.  Převeďte ze singuláru do plurálu nebo naopak

cūnctēmur, metuerēs, metueris, dēmpta sit, āfuissēs, passī sumus, ūsī sītis, cōnsequēmur, perrēxerās, videāris, lēctūra esset, effūgit, effugit, cōnfectum esset, narrāverim, dētinēret, locūtūrī estis

2.  Převeďte z aktiva do pasiva, je-li to možné

accūsāberis, dēfensa sunt, potuissent, relīquisse, converterō, vidēris, trāxerim, frāctus est, exēgerint, circumventa esset, ēgressūrus sum, parēris, interrogātus sīs, repertum esse

3.  Škrtněte tvar, který nepatří do řady

prōderis – vīderis – assēderis – dederis – responderis

mīserit – clauserit – dēserit – exhauserit – dēcesserit

vituperēris – ūterēris – līberēris – superēris – vulnerēris

ēripiat – ēligat – solvat – crēscat – cōgitat

4.  Doplňte konjunktivy

Quaerō / quaeram ex tē

Quaerēbam / quaesīvī ex tē

současnost

quem (laudāre)

quem (laudāre)

předčasnost

následnost

5.  Doplňte koncovku. Je-li to možné, uveďte různé možnosti a vysvětlete rozdíly mezi nimi.

1. Nōn quaer___ iam vērumne sit. (Cic. fin. 5, 27, 79)

2. Quaesīvit ē nōbīs, quem admīr_____.

3. Cīvēs nesciēbant, num hostēs ā Rōmānīs vict__ ______.

4. Nēmō scit, quid ille vir fact____.

5. Lēgātī nuntiāvērunt, quid hostēs age____.

6. Nescīs, īnsāne, nescīs, quantās vīrēs virtūs hab_____. (Cic. parad. 2, 17)

7. Veterānī nesc_____, quid agerētur. (podle Cic. Phil. 13, 33)

6.  Z přímé otázky vytvořte nepřímou

1. Unde haec orta sunt? – Nunc intellegō, unde haec ________.

2. Quid ibi repperistis? – Vōs interrogāvimus, quid ibi ______________.

3. Quandō tē vidēbimus? – Ex omnibus cōgnōscere studēbāmus, quandō tē ___________.

4. Iūre an iniūriā sunt inimīcī? – Nōn quaerō, iūre an iniūriā _________ inimīcī. (Cic. Verr. II 2, 150)

5. Quāre id factum est? – Multa dīcī possunt, quāre id _____________.

6. Quā rē carent? – Eōs interrogāvimus, quā rē _______________.

7. Quid agam? Nesciō, quid ___________. Nesciēbam, quid ___________.

7.  Převeďte větu hlavní do minulosti a proveďte potřebné změny

1. Quaeram, dēcrētumne sit. (Cic. Verr. II 2, 180)

2. Ex mē quaerunt, quid tibi spoponderim.

3. Quid futūrum sit, nesciō. (Cic. Att. 8, 9a, 2)

4. Nēmō scit, quid ibi vīsūrus sit.

5. Nōn possum tibi dīcere, cūr dēcesserint.

6. Quaeritur, utrum Caesar an Pompeius possideat rem pūblicam. (Sen. epist. 14, 13)

7. Graecī enim in convīviīs solent nōmināre, cui pōculum trāditūrī sint. (Cic. Tusc. 1, 40, 96)

8. Videō, quid dīcās. (Cic. Att. 1, 17, 10)

8.  Rozlište různé typy vazeb u některých sloves. Vytvořte další příklady.

Nesciō, cūr nōn vēnerit.

Nesciō urbem captam esse.

Nēminī dīxērunt sē trēs domūs et ūnam vīllam habēre.

Dīc mihi, cūr mentiāris.

Magistrī nōbīs dīcunt, ut industriē discāmus.

Interrogāte illum senātōrem, cui cōnsul epistulam mīserit.

Interrogāte illum senātōrem, cui cōnsul epistulam mīsit.

Intellegō tē…

Nōn intellegō, cūr…

Cōgnōvērunt, quid…

Cōgnōvērunt eum…

9.  Doplňte záporku

1. Utinam ______ illō diē in senātum vēnisset!

2. Sī mihi grātus essēs, ______ id facerēs.

3. Quid faciāmus? Quem caveāmus, quem ______ timeāmus?

4. _____ arborēs cecīderitis!

5. Parentēs ē puerīs quaerēbant, cūr in scholam ________ vēnissent.

6. Quis nostrum eum ________ adiūvisset?

7. ______ aegrōtus sīs!

8. Quaerēbam ex tē, cūr amīcō tuō ______ dīxissēs eum in perīculō esse.

9. Iam nox est et amīcī meī nōn veniunt. ______ quid malī eīs acciderit!

10. Hominēs līberī ______ essent, nisi vērum dīcere possent.

11. Cum hostēs Rōmānōs vincere _______ possent, lēgātōs dē pāce ad ducem Rōmānōrum mīsērunt.

12. Utinam ______ dolōrēs magnōs habēret!

13. Nescīmus, cūr nōbīs ______ adsint.

10.  Sloveso v závorce dejte do správného tvaru. Je-li více možností, vysvětlete rozdíly.

1. Dī utrum (esse) ____ necne (esse) ________, quaeritur. (Cic. nat. deor. 3, 16)

2. Nōs adhūc, quid Brundisī[1] (agere, pas.) ________, plānē nesciēbāmus. (Cic. Att. 9, 2a, 3)

3. Sisenna quid (dīcere) _______ nesciō; metuō īnsidiās. (Cic. Brut. 260)

4. Flaccus scīre nōn poterat, quid aliī posteā (facere) ________, vidēbat, quid ante (facere) _________. (podle Cic. Flacc. 33)

5. Suspicābar, quid quisque eōrum (dīcere) _________ .

6. Nōn quaerō ā tē, quāre patrem Sex. Roscius (occīdere) ________, quaerō, quōmodo (occīdere) ____________ . (Cic. S. Rosc. 73)

7. Cum sciam, quō diē (venīre; ego) _________, faciam, ut (scīre; tū) _________. (Cic. Att. 16, 8, 1)

8. Nōn satis sciēbam, quid agere (posse; ego) __________ . (podle Cic. Att. 5, 20, 6)

11.  Vyberte z nabídky a doplňte do vět

dēcrēverit, facerēs, metuam, persequāminī, profectī essent, vīctūrus sit

1. Vidēbit, ubi __________, cum quibus, quōmodo, quid āctūrus. (Sen. epist. 70, 5)

2. Cōgnōsce, quid mē cōnsule senātus ___________. (podle Cic. Flacc. 27)

3. Quaeris ā mē, num ego Catilīnam _________. (Cic. Mur. 79)

4. Nunc quaerō, utrum vestrās iniūriās an iniūriās reī pūblicae__________. (podle Cic. Lig. 29)

5. Quaesīvimus, unde __________.

6. Tū dēnique, Labiēne, quid __________ tālī in rē ac tempore?

12.  Uveďte, která z označených vět není nepřímou otázkou

1. Faciam ergō, quod iubēs, et quid agam et quō ordine, libenter tibi scrībam. (Sen. epist. 83, 2)

2. Quaeris, quod iter sit ad lībertātem? (podle Sen. dial. 3, 15, 4)

3. Vix vidēbar, quod prōmīseram, praestāre posse. (Cic. ad Brut. 1, 18)

4. Quaeris, quod sit remedium inopiae? (Sen. epist. 110, 19)

5. Nunc quaerere dēsiērunt, quō modō mortuus esset; satis putant sē scīre, quod sciunt. (podle Cic. fam. 9, 10, 3)

6. Scīre igitur studeō, quid ēgeris. (Cic. Att. 13, 20, 3)

13.  Māter fīlium interrogat (Vyberte z nabídky a dejte do závislosti na uvozujících větách. Vymyslete další otázky.)

Ubi fuistī? Quid fēcistī? Ubi eris? Quandō veniēs? Industriēne in scholā discēbās? Tūne ā magistrō laudātus es? Quid in scholā fēcistis? Quō dēcēdis? Pēnsumne iam cōnfēcistī? Quid agis? Cūr pēnsum tuum nōn facis? Quandō mē adiuvābis? Quōcum locūtus es?

Puer sērō ē scholā domum vēnit.

Māter eum interrogat,…   Māter eum interrogāvit,…

Puer pēnsum suum nōn faciēbat, sed lūdēbat.

Māter eum interrogāvit,…

Puer mātrem petīvit, ut dēcēdere et cum amīcīs suīs lūdere posset.

Māter eum interrogat,…   Māter eum interrogāvit,…

14.  Dejte do závislosti na uvedeném výrazu

1. Quid prōmīsistis?
Ignōrāmus
Nesciēbat

2. Hae mulierēs multa passae sunt.
Nōbīs narrāvit

3. Nē librōs malōs lēgeritis!
Parentēs fīliīs suīs imperant

4. Rēs multō turpior et inīquior vidētur.
Intellegēbant

5. Quid hīc agis?
Ex eō quaesīvī

6. Regiōnēs captae ab incolīs relinquentur.
Mīlitēs spērābant

7. Omnēs, quī vīvunt, morientur.
Nōtum est

8. Nihil ūtile ēgit.
Nōn ignōrābāmus

9. Nē vituperāveris amīcōs tuōs!
Saepe monēbar

10. Cui epistulam scrībit?
Nesciō
Nesciēbam

11. Valetne māter tua?
Nesciēbam

12. Dīligenter omnia observāte!
Custōdibus ā duce imperātum est
Custōdibus ā duce imperābitur
Dux custōdēs iussit

13. Nerō ūnus ex crūdēlissimīs imperātōribus Rōmānīs fuit.
Nōtum est

14. Cūr malīs et improbīs cīvibus nōn restitistis?
Ā sapientibus interrogātī sumus

15. Omnēs cīvēs improbōs et corruptōs poenā afficiēmus.
Multī candidātī ante comitia prōmittunt
Multī candidātī ante comitia prōmittēbant

15.  Z nepřímé řeči vytvořte přímou

1. Quaesīvī ex eō Kalendīs Ianuāriīs, quibus hominibus et quem ad modum illum agrum esset distributūrus. (Cic. leg. agr. 2, 79)

2. Tum ostendī tabellās Lentulō et quaesīvī, cōgnōsceretne signum. (Cic. Catil. 3, 10)

3. Quaeris, quī nunc sit status rērum. (podle Cic. Att. 1, 16, 6)

4. Nōn possum cēnsēre, utrum ea rēs ūtilis an inūtilis sit.

5. Dux mīlitibus imperāvit, nē iniussū proelium committerent.

6. Quaesīvit ex mē pater, quālis esset fāma. (Cic. Att. 15, 29, 2)

7. Quaesīvī dē meā Tulliā, quid ēgisset. (Cic. fam. 7, 23, 4)

8. Itaque quō mē vertam, nesciō. (Cic. Lig. 1)

9. Ille homō sē quemquam vīdisse negat.

10. Passūrīne haec istī sint, nesciō. (Liv. 3, 47, 7)

11. Iste quid ageret, nesciēbat. (Cic. Verr. II 1, 149)

12. Nesciēbat Fannium Rosciō esse socium. (Cic. Q. Rosc. 35)

13. Cīvēs ā magistrātibus petītī sunt, ut domī manērent.

16.  Přeložte do češtiny a určete označené tvary

1. Faciam, quod dēsīderās, et quid nostrīs videātur, expōnam. (Sen. epist. 113, 1)

2. Incertum est, quam longa cuiusque nostrum vīta futūra sit. (Cic. Verr. II 1, 153)

3. Ego sī cum Antoniō locūtus erō, scrībam ad tē quid āctum sit. (Cic. Att. 10, 9, 3)

4. Ad tē quid scrībam, nesciō. (Cic. Att. 3, 5)

5. Quid agerēs, quid āctūrus (essēs), ubi dēnique essēs nesciēbam. (Cic. fam. 12, 4, 2)

6. Et prīmum quaesīvit ab eō, licēretne sibi ac suīs vīvere. (Liv. 4, 49, 6)

7. Ab hōc Stilbōn philosophus interrogātus, num aliquid perdidisset: „Nihil,“ inquit, „omnia mea mēcum sunt.“ (Sen. dial. 2, 5, 6)

8. Nōs quoque animum habēre nōs scīmus: quid sit animus, ubi sit, quālis sit aut unde, nescīmus. (Sen. epist. 121, 12)

9. Et vidēte, quid inter nōs ac maiōrēs intersit. (Liv. 5, 52, 7)

10. Vidēbimus, quid futūrum sit. (Sen. epist. 13, 7)

11. Quaerimus enim, utrum venēnum in[2] suam mortem an in patris (mortem) parāverit. (Sen. contr. 7, 3, 6)

12. Multum autem interest, utrum vīta tua ōtiōsa sit an ignāva. (Sen. epist. 55, 4)

13. Cōgnōscam, quid cum Tirōne locūtus sīs. (podle Cic. Att. 16, 16, 1)

17.  Přeložte do latiny

1. Ptají se, co požadujete. Ptají se, co jste požadovali. Ptají se, co budete žádat.

2. Zeptali se, co požadujete. Zeptali se, co jste požadovali. Zeptali se, co budete žádat.

3. Nikdy se nedozvíme, proč to udělal.

4. Ptá se mě, co si o tom myslím.

5. Soudcové se zeptali velitele, zda věděl, že spojenci nedodrží slib.

6. Snažil jsem se zjistit, proč byl vyhnán z města.

7. Obviněný nevěděl, zda bude lepší mlčet nebo mluvit.

8. Cožpak někdo může vědět, zda byla dříve[3] slepice[4] nebo vejce?

9. Mnoho lidí nemůže pochopit, proč jsi ho urazil.

10. Vyprávěli nám, co se stalo jejich dědečkovi ve válce.

11. Nikdo z nich nevěděl, co má dělat.

12. Lékař se ptal těžce poraněného muže, který pes ho pokousal.

13. Proč lidé touží vědět, co bude?

14. Řekni mi, proč jsi mi nenapsal, že k nám přijdeš.

15. Sousedé se ho ptali, zda koupí koně nebo osla.

16. Vysvětlil jsem mu, kudy ke mně může přijít.

18.  Přečtěte si text a odpovězte na otázky

In Catilinam (Cicero,[5] zkráceno)

Quo usque tandem abutere,[6] Catilina, patientia nostra? Quam diu etiam furor iste tuus nos eludet? Quem ad finem[7] sese[8] effrenata iactabit audacia? Nihilne te nocturnum praesidium Palati, nihil urbis vigiliae, nihil timor populi, nihil concursus bonorum omnium, nihil hic munitissimus habendi senatus locus,[9] nihil horum ora vultusque moverunt? Patere tua consilia non sentis, constrictam iam horum omnium scientia teneri coniurationem tuam non vides? Quid proxima, quid superiore nocte egeris, ubi fueris, quos convocaveris, quid consili[10] ceperis, quem nostrum ignorare arbitraris?[11] O tempora, o mores!

Senatus haec intellegit, consul videt; hic tamen vivit. Vivit? Immo vero etiam in senatum venit, fit[12] publici consili[13] particeps, notat et designat oculis ad caedem unum quemque nostrum. Nos autem fortes viri satis facere rei publicae videmur, si istius furorem ac tela vitemus.[14] Ad mortem te, Catilina, duci iussu consulis iam pridem oportebat, in te conferri[15] pestem, quam tu in nos omnes iam diu machinaris.

Quamdiu quisquam erit, qui te defendere audeat,[16] vives, et vives ita, ut nunc vivis, multis meis et firmis praesidiis obsessus, ne commovere te contra rem publicam possis. Multorum te etiam oculi et aures non sentientem, sicut adhuc fecerunt, speculabuntur atque custodient. Teneris undique; luce sunt clariora nobis tua consilia omnia.

Odpovězte

1. Najděte v textu přímé i nepřímé otázky. U nepřímých určete, jaké jsou v nich použity konjunktivy.

2. Určete následující tvary: duci, patere, unum quemque, nostrum, aures, custodient, teneris, quisquam.

3. Co by mohly znamenat tvary duci, patere a nostrum v jiném kontextu?

4. Jsou v textu nějaké infinitivní vazby? Pokud ano, které?

5. Uveďte k následujícím slovům synonyma ve tvaru vyžadovaném větou: ignorare, egeris, timor

6. Víte, kdo to byl consul designatus? Znáte pojem designovaný premiér?

7. Jak dlouho zůstane Catilina na živu?

8. Co je podle Cicerona záslužným činem ze strany statečných lidí?

Rozlište, co znamená quam v následujících větách

1. Quam longe a me abest? (Plaut. Curc. 117)

2. Fac ut te quam maxime diligat. (podle Cic. fam. 7, 15, 2)

3. Quam multa non expectata venerunt. (Sen. epist. 13, 10)

4. Hoc melius quam tu facere nemo potest. (Cic. fam. 2, 12, 1)

5. (Ennius) fuit maior natu quam Plautus et Naevius. (Cic. Tusc. 1, 1, 3)

6. Nunc venio ad eam epistulam quam accepi a Tullio. (Cic. Att. 5, 4, 2)

7. Epistulam tuam accepi post multos menses quam miseras. (Sen. epist. 50, 1)

8. Nihil est tam fallax quam vita humana. (Sen. dial. 6, 22, 3)

Slovní zásoba

concursus, ūs, m.

shluk, shromáždění, srocení, setkání

cōnferrō, ferre, tulī, lātum (nepravidelné sloveso)

snášet, srovnávat, svalovat (něco na někoho / něco), uvalit

cōnstringō, ere, strīxī, strictum

svazovat, spoutat, sevřít

dēsignō, āre, āvī, ātum

označit, ustanovit

effrenātus, a, um

bezuzdný, nevázaný, nezkrocený

ēlūdō, ere, lūsī, lūsum +ak.

vysmívat se (někomu), oklamat, podvést

iactō, āre, āvī, ātum

- sē iactāre

házet, zmítat

- chlubit se, chvástat se

immō

- immō vērō

dokonce

- dokonce ještě

māchinor, ārī, ātus sum

zařídit, vymyslet, zosnovat, nachystat (léčku apod.)

mūnītus, ā, um

opevněný, chráněný

nihil

nic, nijak

notō, āre, āvī, ātum

označit, pozorovat

Palātium, iī (ī), n.

Palatium, palatinský vrch v Římě

pateō, ēre, patuī, –

být volný, přístupný, být zjevný, zřejmý

pestis, is, f.

nakažlivá nemoc, mor, zkáza, neštěstí, záhuba

prīdem

dříve, dávno

undique

odevšad, ze všech stran

[1] Brundisium, iī, n. „Brundisium“ (dnes Brindisi, přístavní město v Kalábrii)

[2] in: zde „pro, na, kvůli“

[3] dříve: ante

[4] slepice: gallīna, ae, f.

[5] Marcus Tullius Cicero. In L. Sergium Catilinam orationes 1, 1–6. (Cic. Catil. 1, 1–6)

[6] abutere = abuteris

[7] quem ad finem = ad quem finem

[8] sese = se (zesílení zájmena zdvojením)

[9] habendi senatus locus „místo ke konání schůzí senátu“

[10] quid consili = quod consilium

[11] quem nostrum ignorare arbitraris „kdo z nás, myslíš, neví“ (arbitraris quem nostrum ignorare)

[12] fit „stává se“

[13] consili = consilii

[14] si… vitemus „jestliže se vyhýbáme“ (konjunktiv tzv. nepřímé či druhé závislosti)

[15] conferri (inf. préz. pas. od nepravidelného slovesa conferre), zde přeložte např. „uvalit“

[16] qui… audeat „kdo by se odvážil“

Živá slova

Incertum est, quo loco te mors expectet, itaque tu illam omni loco expecta.

Et sequentia. (et sqq.)

Lapsus linguae.

Lapsus memoriae.

Loco citato. (l. c.)

Qualis dominus, talis servus.

Quid sit futurum cras, fuge quaerere.

Per annum. (p. a.)

Pleno titulo. (p. t.)

Vita quam sit brevis, cogita.

citō, āre, āvī, ātum

předvolat, povolat, zde: citovat

citát, citace

lāpsus, ūs, m.

uklouznutí, chyba

titulus, ī, m.

nápis, titul, pocta

titul

30. lekce

Gramatika

Gerundivum

Gerundivum je adjektivní jmenný tvar slovesný odvozený od prézentního kmene. Jedná se o určitý typ participia, které má pasivní význam. V různých kontextech může mít různé významy, v této lekci se budeme zabývat zejména gerundivy s významovými odstíny nutnosti, náležitosti apod. (např. „ten, který má být chválen“).

Tvoření

Gerundivum se tvoří pomocí koncovek -ndus, -nda, -ndum. Přidávají se k prézentnímu kmeni, který je u 3. a 4. konjugace rozšířen o -e-.

prézentní kmen

gerundivum (nom. sg.)

překlad do češtiny

1. konjugace

laudā-

lauda-ndus, a, um

(ten), který má být chválen

2. konjugace

monē-

mone-ndus, a, um

(ten), který má být napomínán

3. konjugace

leg-

leg-e-ndus, a, um

(ten), který má být čten

3. konjugace, typ capiō

capi-

capi-e-ndus, a, um

(ten), který má být chytán

4. konjugace

audi-

audi-e-ndus, a, um

(ten), který má být slyšen

Gerundivum se tedy tvoří stejně jako participium prézentu aktiva, koncovka -ns je však nahrazena koncovkami -ndus, -nda, -ndum. Před koncovkami -ndus, -nda, -ndum dochází ke krácení vokálu.

Sloveso esse gerundivum nemá. Deponentní slovesa vytváří gerundivum stejně jako slovesa nedeponentní. Gerundivum deponentních sloves má pasivní význam, čímž se liší od ostatních tvarů deponentních sloves.

prézentní kmen

gerundivum

(nom. sg.)

překlad do češtiny

1. konjugace

hortā-

horta-ndus, a, um

(ten), který má být povzbuzován

2. konjugace

verē-

vere-ndus, a, um

(ten), kterého je třeba se bát

3. konjugace

sequ-

sequ-e-ndus, a, um

(ten), který má být následován

3. konjugace, typ capiō

pati-

pati-e-ndus, a, um

(ten), který má být trpěn

4. konjugace

largi-

largi-e-ndus, a, um

(ten), který má být rozdáván

Gerundivum se skloňuje jako adjektivum 1. a 2. deklinace.

Gerundiva přechodných sloves[1] mají všechny tvary a shodují se v rodě, čísle a pádě se jménem, ke kterému náleží. Gerundiva nepřechodných sloves[2] mají pouze tvar neutra zakončený na -ndum a používají se pouze v neosobních konstrukcích se slovesem esse.

Rozšíření

Gerundivum některých sloves 3. a 4. konjugace může mít archaickou koncovku -undus, a, um, která se přidává ke kmeni, např.:

- leg-undus, a, um „ten, který má být čten“

- capi-undus, a, um „ten, který má být chycen“

- audi-undus, a, um „ten, který má být slyšen“

Gerundiva s těmito koncovkami se vyskytují zejména v archaických nebo archaizujících textech či obratech.

Některá slovesa mají prézentní kmen zakončen na -nd-, např. dēfendere „bránit“, reprehendere „kárat“. Ve tvarech gerundiva se proto skupina -nd- objeví dvakrát, jednou jako součást kmene a podruhé jako koncovka gerundiva:

- dēfend-endus, a, um „ten, který má být bráněn“

- reprehend-endus, a, um „ten, který má být kárán“

Význam gerundiva

U gerundiva lze rozlišit dvě základní skupiny významů a použití. Jedna souvisí se slovesným substantivem nazývaným gerundium (viz 31. lekce), druhá vyjadřuje nutnost, náležitost, děj, který má nebo musí být vykonáván apod. V této lekci se budeme zabývat druhou skupinou.

Do češtiny se gerundivum překládá pomocí různých konstrukcí vyjadřujících nutnost, některé kopírují latinskou konstrukci, jiné nikoliv. Gerundivum laudandus lze přeložit takto:

- (ten), který má být chválen

- (ten), kterého je třeba chválit

- (ten), který musí být chválen

- mající být chválen

Spojení puella laudanda se tedy překládá jako:

- dívka, která má být chválena

- dívka, kterou je třeba chválit

- dívka, která musí být chválena

- dívka mající být chválena

Spojení typu puella laudanda, v nichž se gerundivum shoduje se jménem, lze vytvořit pouze od přechodných sloves (viz výše).

Použití gerundiva

Gerundivum s významem nutnosti se však většinou nevyskytuje pouze jako přívlastek (např. puella laudanda), ale ve spojení s tvary slovesa esse (např. puella laudanda est). Spojení gerundiva se slovesem esse se někdy označuje jako opisné časování trpné. Sloveso esse bývá někdy vypuštěno (např. ve vazbách akuzativu a nominativu s infinitivem), ale z kontextu ho lze domyslet.

Gerundiva se slovesem esse lze rozdělit do dvou skupin:

- gerundiva sloves nepřechodných a sloves přechodných, která nemají v konkrétní větě předmět (např. „je třeba číst“, „při výchově je třeba často chválit“)

- gerundiva sloves přechodných s vyjádřeným předmětem

Slovesa nepřechodná a přechodná bez předmětu

Gerundivum těchto sloves je vždy ve tvaru neutra singuláru v nominativu (případně v akuzativu ve vazbě akuzativu s infinitivem) a je tedy zakončeno na -ndum. Sloveso esse je ve 3. osobě singuláru a může být ve všech časech a způsobech (vyjma imperativu), např. labōrandum est, labōrandum erat, labōrandum fuit, labōrandum sit, labōrandum fuisset.

Do češtiny lze spojení gerundiva se slovesem esse přeložit pomocí různých konstrukcí vyjadřujících nutnost nebo náležitost, např.:

labōrandum est

- je třeba pracovat

- má se pracovat

- musí se pracovat

- je třeba, aby se pracovalo

Volba překladu v konkrétní větě závisí na kontextu a na tom, jaký překlad je nejvhodnější z hlediska češtiny.

Ve spojení s ostatními časy a způsoby se gerundivum překládá pomocí stejných konstrukcí, mění se pouze čas a způsob slovesa:

labōrandum erat   bylo třeba pracovat

labōrandum erit   bude třeba pracovat

labōrandum fuit   bylo třeba pracovat

labōrandum fuerat   (dříve) bylo třeba pracovat

labōrandum fuerit   (až) bude třeba pracovat

labōrandum sit   ať se musí pracovat

labōrandum esset   bylo by třeba pracovat

labōrandum fuerit   ať se muselo pracovat

labōrandum fuisset   bylo by se muselo pracovat

labōrandum esse  že se musí pracovat

labōrandum fuisse  že se muselo pracovat

labōrandum futūrum esse / fore  že se bude muset pracovat

Pojí-li se sloveso s předmětem v jiném pádě než v akuzativu, přidá se předmět v příslušném pádě ke konstrukci -ndum + esse, která se nemění. Při překladu do češtiny i latiny je třeba dávat pozor na odlišné pádové vazby v češtině.

Pārentibus pārendum est  Je třeba poslouchat rodiče.

Rodiče se mají poslouchat.

Rodiče se musí poslouchat.

Rērum gestārum oblīvīscendum nōn fuit.  Nemělo se zapomínat na historii.

Bylo třeba nezapomínat na historii.

Bylo třeba, aby se nezapomínalo na historii.

Ōrātiōne longā ūtendum esset.  Bylo by třeba použít dlouhé řeči.

Bylo by třeba, aby se použila dlouhá řeč.

Měla by se použít dlouhá řeč.

Musela by se použít dlouhá řeč.

Slovesa přechodná s vyjádřeným předmětem

Přechodná slovesa s vyjádřeným předmětem vytváří osobní konstrukce, v nichž se gerundivum shoduje se jménem v rodě, čísle a pádě a sloveso esse může být ve všech osobách a číslech. Předmět slovesa (osoba nebo věc, která je zasahována dějem) se stejně jako v pasivu stává podmětem konstrukce. Osobní zájmena se obvykle nevyjadřují.

puer laudandus est   chlapec má být chválen

puella laudanda est   dívka má být chválena

laudandī erant   měli být chváleni

laudandus essēs   měl bys být chválen

Do češtiny se gerundivum se slovesem esse nepřekládá jen pomocí konstrukce se slovesem „mít“, která do jisté míry kopíruje konstrukci latinskou, ale i pomocí dalších konstrukcí, včetně neosobních.

puer laudandus est

- chlapec má být chválen, chlapec se má chválit

- chlapec musí být chválen, chlapec se musí chválit

- je třeba chválit chlapce

- je třeba, aby byl chlapec chválen

Při překladu do češtiny jsou neosobní konstrukce obvyklou volbou u sloves, která se v latině pojí s akuzativem, ale v češtině mají jinou pádovou vazbu (srov. překlad pasiva těchto sloves).

Magistra timenda nōn est.   Není třeba se bát učitelky.

Hominēs aegrōtī adiuvandī sunt.   Je třeba pomáhat nemocným lidem.

Amīcī tuī interrogandī sunt.   Je třeba se zeptat tvých přátel.

Sloveso esse může být, stejně jako u neosobní konstrukce, ve všech časech a způsobech kromě imperativu:

puella laudanda est   je třeba chválit dívku

puella laudanda erat   bylo třeba chválit dívku

puella laudanda erit   bude třeba chválit dívku

puella laudanda fuit   bylo třeba pochválit dívku

puella laudanda fuerat   (dříve) bylo třeba pochválit dívku

puella laudanda fuerit   (až) bude třeba pochválit dívku

puella laudanda sit   ať je třeba chválit dívku

puella laudanda esset   bylo by třeba chválit dívku

puella laudanda fuerit   ať bylo třeba chválit dívku

puella laudanda fuisset  bylo by bývalo třeba chválit dívku

puellam laudandam esse  že je třeba chválit dívku

puellam laudandam fuisse  že bylo třeba chválit dívku

puellam laudandam futūram esse / fore   že bude třeba chválit dívku

Dativ původce

Stejně jako u pasiva může, ale nemusí být i u gerundiva vyjádřen původce děje. Většinou se jedná o životného původce děje, neboli činitele. Zatímco v pasivu se činitel vyjadřuje pomocí ablativu, u vazby gerundiva se slovesem esse se používá dativ, označovaný jako dativ původce, datīvus auctōris. Podoba konstrukce gerundiva se slovesem esse se nemění, jen se k ní připojí označení původce děje v dativu.

Labōrandum est.  Mihi labōrandum est.

Rērum gestārum oblīvīscendum nōn fuit.  Hominibus rērum gestārum
oblīvīscendum nōn fuit.

Puella laudanda est.   Mātrī puella laudanda est.

Pouze v případě, že u gerundiva nepřechodného slovesa již stojí předmět v dativu, vyjadřuje se činitel nikoliv dativem, ale ablativem s předložkou ā/ab.

Pārentibus pārendum est.   Ā puerīs pārentibus pārendum est.

Při překladu do češtiny však většinou není možné nebo vhodné kopírovat strukturu latinské věty s dativem. Dativ původce se proto nejčastěji překládá 7. pádem stejně jako činitel pasivního děje nebo se celá věta vyjádří aktivně. Původce se pak v české větě stane podmětem. V některých kontextech nemusí být použití obou překladů možné a je třeba zvolit pouze jeden z nich.

Mātrī puella laudanda est.

- Dívka má být chválena matkou.

- Matka má chválit dívku.

- Je třeba, aby matka chválila dívku.

Mihi labōrandum est.

- Musím pracovat. Mám pracovat.

- Je třeba, abych pracoval.

[1] Přechodná slovesa: slovesa pojící se s akuzativem.

[2] Nepřechodná slovesa: slovesa pojící se s jiným pádem než s akuzativem nebo slovesa bezpředmětová.

Postup při překladu do latiny

Při překladu spojení gerundiva se slovesem esse do latiny působí největší obtíže odlišnost českých a latinských konstrukcí. Při překladu české věty do latiny je nutné věnovat pozornost zejména těmto kritériím:

- zda je či není vyjádřen původce děje

- zda se jedná o přechodné sloveso nebo ne a zda je u přechodného slovesa vyjádřen předmět

Příklady postupu při překladu

Při překladu české věty „Všichni museli/měli přijít do města.“ postupujeme takto:

- Zjistíme, zda je ve větě vyjádřen činitel („všichni“).

- Činitele zatím ponecháme stranou a pracujeme se zbývající částí věty.

- Rozhodneme, zda při překladu použijeme přechodné či nepřechodné sloveso, případně přechodné sloveso bez předmětu: české „přijít“ budeme překládat pomocí venīre, které je nepřechodné, v latině tedy bude neosobní konstrukce na -ndum, tedy veniendum.

- Zjistíme, v jakém čase a způsobu je sloveso dané věty, a doplníme správný tvar slovesa esse: veniendum erat.

- Doplníme další větné členy, v tomto případě „do města“, in urbem veniendum erat.

- Vrátíme se k původci děje, kterého vyjádříme pomocí dativu a připojíme ho k vytvořené větě: omnibus in urbem veniendum erat.

Výsledný překlad tedy zní: Omnibus in urbem veniendum erat.

Jedná-li se o nepřechodné sloveso s předmětem, ke konstrukci -ndum + esse se připojí předmět v příslušném pádu (dativu, genitivu nebo ablativu) podle vazby slovesa.

Českou větu „Musíme číst dobré knihy“ přeložíme takto:

- Zjistíme, zda je ve větě vyjádřen činitel (nevyjádřený podmět „my“).

- Činitele zatím ponecháme stranou a pracujeme se zbývající částí věty.

- Rozhodneme, zda při překladu použijeme přechodné či nepřechodné sloveso: spojení „číst knihy“ přeložíme do latiny pomocí slovesa legere, tedy přechodného slovesa, které má u sebe předmět „knihy“.

- Budeme proto vytvářet osobní konstrukci „dobré knihy mají být čteny“, v níž jsou „dobré knihy“ podmětem: librī bonī.

- Vytvoříme gerundivum, které se shoduje v rodě, čísle a pádě s podmětem: librī bonī legendī.

- Připojíme sloveso esse v příslušném tvaru, tj. v 3. os. pl. ind. prézentu: librī bonī legendī sunt.

- Doplníme činitele děje v dativu: nōbīs librī bonī legendī sunt.

Výsledný překlad tedy zní: Nōbīs librī bonī legendī sunt. Této latinské větě odpovídají i další české výchozí věty, např. „Je třeba, abychom četli dobré knihy“.

Zvláště při překladu vět se slovesem pojícím se s akuzativem může být určitou pomůckou přeformulovat českou větu do podoby „Dobré knihy mají být námi čteny“, která více napodobuje strukturu latinské věty. Je zde jasněji patrné, že člen „dobré knihy“ je podmětem věty.

Tipy: porovnání s pasivem

Konstrukce gerundiva se slovesem esse má některé společné rysy s latinským pasivem. Jedná se zejména o konstrukce přechodných a nepřechodných sloves. Nepřechodná slovesa mají pouze 3. os. sg. pasiva s neosobním významem (např. labōrātur „pracuje se“, pārētur „poslouchá se“). Také přechodná slovesa ve 3. os. sg. pasiva mohou vyjadřovat neosobní význam (např. laudātur „chválí se“). Kromě toho však mají pasivní tvary ve všech osobách (laudor „jsem chválen“, puer laudātur „chlapec je chválen“, laudātae sumus „byly jsme pochváleny“ atd.) a jejich podmět je dějem zasahován.

indikativ prézentu pasiva

indikativ perfekta pasiva

gerundivum + esse

labōrātur

pracuje se

labōrātum est

pracovalo se

labōrandum est

je třeba pracovat

laudātur

chválí se

laudātum est

pochválilo se

laudandum est

je třeba chválit

patrī persuādētur

otec je přesvědčován

patrī persuāsum est

otec byl přesvědčen

patrī persuādendum est

je třeba přesvědčit otce

puerī laudantur

chlapci jsou chváleni

puerī laudātī sunt

chlapci byli pochváleni

puerī laudandī sunt

chlapci mají být chváleni

mulierēs adiuvantur

ženám se pomáhá

mulierēs adiūtae sunt

ženám se pomohlo

mulierēs adiuvandae sunt

je třeba pomáhat ženám

moneor

jsem napomínán

monitus sum

byl jsem napomenut

monendus sum

mám být napomínán

Pasivum a gerundivum se však liší ve vyjadřování činitele, viz výše.

Gerundivum v akuzativu a nominativu s infinitivem

Gerundivum se slovesem esse se může objevit v řadě vedlejších vět včetně infinitivních konstrukcí. Principy pro používání gerundiva zůstávají stejné jako v ostatních větách. Gerundivum vytváří buď neosobní konstrukci na -ndum, nebo osobní konstrukci se shodou v rodě, čísle a pádě. Vzhledem k tomu, že se jedná o infinitivní konstrukce, je sloveso esse ve tvaru infinitivu prézentu, perfekta nebo futura. Infinitiv prézentu esse však bývá někdy vypuštěn.

Konstrukce gerundiva nepřechodných sloves (-ndum + esse) a neosobní konstrukce přechodných sloves mají sloveso esse v příslušném infinitivu, jinak se ničím neliší od konstrukcí s určitým slovesem. Vzhledem k tomu, že se jedná o neosobní konstrukce, v nominativu ani akuzativu s infinitivem se nevyjadřuje podmět konstrukce v nominativu či akuzativu. Dativ původce zůstává v dativu.

Labōrandum est.

Je třeba pracovat.

Dīcit labōrandum esse.

Říká, že je třeba pracovat.

Dīcitur labōrandum esse.

Říká se, že je třeba pracovat.

Omnibus labōrandum est.

Všichni musí pracovat.

Dīcit omnibus labōrandum esse.

Říká, že všichni musí pracovat.

Dīcitur labōrandum esse.

Říká se, že všichni musí pracovat.

Lēgibus pārendum erat.

Bylo třeba poslouchat zákony.

Putāmus lēgibus pārendum fuisse.

Domníváme se, že bylo třeba poslouchat zákony.

Putātur lēgibus pārendum fuisse.

Myslí se, že bylo třeba poslouchat zákony.

Ā cīvibus lēgibus pārendum erat.

Občané museli poslouchat zákony.

Putāmus ā cīvibus lēgibus pārendum fuisse.

Domníváme se, že občané museli poslouchat zákony.

Putātur ā cīvibus lēgibus pārendum fuisse.

Myslí se, že občané museli poslouchat zákony.

Gerundivum přechodných sloves vyskytující se v osobní konstrukci se shoduje s podmětem infinitivní konstrukce v rodě, čísle a pádě. V případě nominativu s infinitivem je tedy v nominativu, v případě akuzativu s infinitivem v akuzativu. Sloveso esse je ve tvaru infinitivu prézentu, perfekta nebo futura. Participium futura aktiva se rovněž shoduje s podmětem konstrukce v nominativu či akuzativu. Místo infinitivu futūrum, am, um esse lze použít neměnného tvaru fore. Dativ původce zůstává nezměněn.

Puella laudanda est.

Dívka má být chválena.

Dīcō puellam laudandam esse.

Říkám, že dívka má být chválena.

Dīcitur puella laudanda esse.

Říká se, že dívka má být chválena.

Mātrī puella laudanda est.

Matka má chválit dívku.

Dīcō puellam mātrī laudandam esse.

Říkám, že matka má chválit dívku.

Dīcitur puella mātrī laudanda esse.

Říká se, že matka má chválit dívku.

Mulierēs adiuvandae erunt.

Ženám bude třeba pomoci.

Sciēbāmus mulierēs adiuvandās futūrās esse.

Věděli jsme, že ženám bude třeba pomoci.

Dīcēbantur mulierēs adiuvandae futūrae esse.

Říkalo se, že ženám bude třeba pomoci.

Cōnsulī mulierēs adiuvandae erunt.

Konzul bude muset pomoci ženám.

Sciēbāmus mulierēs cōnsulī adiuvandās futūrās esse.

Věděli jsme, že konzul bude muset pomoci ženám.

Dīcēbantur mulierēs cōnsulī adiuvandae futūrae esse.

Říkalo se, že konzul bude muset pomoci ženám.

Slovní zásoba

amplus, a, um

rozsáhlý, prostorný, velký, slavný, nádherný

adsentior (assentior), īrī, assēnsus sum +dat.

souhlasit (s někým)

aspernor, ārī, ātus sum +ak.

odmítat, pohrdat, nevšímat si

cōnsīderō, āre, āvī, ātum

pozorovat, uvažovat (o něčem), zvážit (něco)

cōnsultō, āre, āvī, ātum

- +ak.

- +dat.

radit se, uvažovat

- ptát se na radu

- starat se o

contingō, ere, tigī, tāctum +ak.

- contingere +dat.

- contingit, ere, contigit

dotýkat se, dospět (někam)

- dostávat se (někomu)

- stát se, přihodit se

corrigō, ere, rēxī, rēctum

narovnat, opravit, napravit, polepšit

ex(s)equor, sequī, secūtus sum

vykonat, plnit

extendō, ere, tendī, tentum / tēnsum

rozšiřovat, protahovat prodlužovat (o čase)

forte

náhodou, snad

habitus, ūs, m.

postava, vzhled

immō

dokonce ještě, spíše, naopak

imperfectus, a, um

nedokončený, nedokonalý

incautus, a, um

neopatrný, nic netušící

modus, ī, m.

způsob, míra (rozměr, velikost atd.), správná míra, mez, umírněnost

numerō, āre, āvī, ātum

- in +abl., inter +ak.

počítat

- počítat k někomu, pokládat za

pestis, is, f.

nakažlivá nemoc, mor, zkáza, neštěstí, záhuba

quārē

proč, proto

rapiō, ere, rapuī, raptum

- rapī

vyrvat, uchvátit, zbavit

- být uchvácen (zde: být uchvácen smrtí, zemřít)

reddō, ere, reddidī, redditum

- reddere +ak. +ak.

vrátit (něco), zaplatit (dluh), dát, darovat, prokazovat, odevzdat

- udělat (někoho, něco) (někým, nějakým, něčím)

satis

dost, dostatečně, dobře

unde

odkud (o místě i o původu)

ūtilitās, ātis, f.

užitečnost, prospěch

vigeō, ēre, uī, –

být svěží, zdráv, být při síle, vyznamenat se, vyniknout

viridis, e

zelený, svěží, zdravý, silný

Cvičení

1.  Od uvedených sloves vytvořte gerundivum, je-li to možné

inquīrō, metuō, praetermittō, loquor, reprehendō, absum, tollō, mereor, reperiō, largior, sum, accūsō, dēfendō, dēleō, scrībō, fugiō, dīvidō, ūtor

2.  Vyškrtněte tvary, které nejsou gerundivy

dēfendendam, ostendam, secundum, sequendum, tenendum, agenda, legenda, quendam, quaerendam, querendum, contemnenda, reprehendenda, iūcundam, contendam, trādendam

3.  Doplňujte a překládejte

laudō

puer laudandus

puer laudandus est

puer laudātus

puer laudātus est

puer laudāns

puer laudātūrus

puer laudātūrus est

moneō

puella

puella

puella

puella

puella

puella

puella

mittō

lēgātī

lēgātī

lēgātī

lēgātī

senātōrēs

senātōrēs

senātōrēs

scrībō

litterae

litterae

litterae

litterae

ōrātōrēs

ōrātōrēs

ōrātōrēs

legō

liber

liber

liber

liber

discipulus

discipulus

discipulus

hortor

hominēs

hominēs

hominēs

hominēs

hominēs

hominēs

hominēs

vītō

perīcula

perīcula

perīcula

perīcula

cīvēs

cīvēs

cīvēs

sequor

vir bonus

vir bonus

vir bonus

vir bonus

vir bonus

vir bonus

vir bonus

4.  Doplňte správnou koncovku

1. Nunc resistend__ est.

2. Prōmissa servand___ sunt.

3. Cīvibus cūnctantibus persuādend___ est.

4. Līberī tuī ēducand___ essent.

5. Fundāmentum bonum pōnend___ erit.

6. Ea arbor caedend___ nōn est.

7. Quis verend___ erat?

8. Ex urbe statim dēcēdend__ fuit.

9. Dī cōnsulend___ fuērunt.

10. Nihil neglegend___ erat.

11. Iniūriārum oblīvīscend___ erit.

12. Vōs adiuvand___ estis.

13. Vēritās ūtilitātī antepōnend___ est.

14. Omnia vōbīs crēdend___ nōn sunt.

15. Ei tacend__ erat.

16. Ea perīcula nōbīs vītand___ erant.

17. Discipulīs ad tempus veniend___ est.

18. Utinam nē ūllus homō pūniend_____ esset!

19. Utinam nē multīs cīvibus ē patriā fugiend___ fuisset!

20. Litterās ad senātum tibi mittend__ fuisse putō.

21. Id dīcend___ esse mihi vidētur.

5.  Od slovesa v závorce vytvořte gerundivum a doplňte ho ve správném tvaru do věty

1. Cupiditās glōriae (cavēre) ________ est. (podle Cic. off. 1, 20, 68)

2. Cum exercitus Rōmānōrum male premerētur, Rōmānīs auxilium (petere) __________ fuit.

3. Nescit, quid (fugere) __________ et quid (petere) ___________ sit.

4. (discere) ________ virtūs est. (Sen. epist. 123, 16)

5. Num aut cōnsulēs illōs aut clārissimōs virōs (vituperāre) __________ (esse) putās? (Cic. Phil. 8, 15)

6. Mihi dē prōvinciā (dēcēdere) ________ erat.

7. Nunc dē poenā pauca (dīcere) ________ sunt. (Cic. ad Brut. 1, 15, 10)

8. Nūllus homō deus (putāre) ____________ est.

9. Ā victīs saepe imperiō victōris (pārēre) ___________ est.

10. Minus malum semper est (ēligere) ___________.

11. Dīcō sēdecim iūdicēs (corrumpere) ___________ fuisse, ut ille vir absolverētur. (podle Cic. Cluent. 87)

12. Omnibus, quī id negābant, (persuādēre) ___________ erat.

6.  Nahraďte označená slova výrazem v závorce (ve správném tvaru) a proveďte další nutné změny

1. Epistula tua mihi legenda est. (liber tuus)

2. Patrī pārendum est. (māter)

3. Mōrēs eius omnibus reprehendendī sunt. (sermō)

4. Custōdī vigilandum erat. (ego)

5. Ēloquentia ōrātōris laudanda fuit. (verba)

6. Castrīs potiendum fuit. (urbs)

7. (Nōs) sequendī nōn sumus. (vōs)

8. Illud faciendum nōn est. (ind. fut. I.)

9. Frāter tuus interrogandus est. (quaerere)

7.  Vyberte správný tvar nebo správné tvary

1. Haec hōc tempore putāvī esse (dīcendum, dīcendō, dīcenda, dīcendus). (Cic. Tusc. 2, 27, 67)

2. Quid faciendum (est, sit, esset, erat), ā faciente (discendō, discendus, discendum) est. (Sen. epist. 98, 17)

3. Fac, quod faciendum (est, sit). (Sen. apocol. 3, 2)

4. Ego ita (esse, est, erat) faciendum cēnseō. (Cic. leg. 1, 20)

5. Cottīdiēne ā tē (accipiendum, accipiendae, accipiendō, accipienda) litterae sunt? (Cic. Att. 7, 9, 1)

6. Nec aspernanda (esse) rēs (vīsa est, vīsum est, vidēbātur) neque incautē crēdenda (esse). (Liv. 10, 10, 3)

7. Omnēs mortālēs ūnā mente cōnsentiunt omnia arma contrā illam pestem esse (capienda, capiendam). (Cic. Phil. 4, 7)

8. Cēnsuit autem senātus grātiās cōnsulī (agendās, agenda, agendō) (esse). (podle Liv. 39, 14, 5)

9. (cavendus, cavenda, cavendum) est, nē in gravēs inimīcitiās convertant sē amīcitiae. (podle Cic. Lael. 78)

8.  Místo slovesa dēbēre použijte konstrukci s gerundivem nebo naopak

1. Virī urbem dēfendere dēbēbant.

2. Senātōribus cōnsilia bona capienda erant.

3. Aliōs hominēs irrīdēre nōn dēbēs.

4. Ille, quī peccat, corrigendus est.

5. Rōmānīs bellum gerendum fuit.

6. Statim dēcēdere dēbent.

7. Illam regiōnem relinquere dēbēmus.

8. Magistrātūs corrumpī nōn dēbent.

9. Aliīs cōgendī sumus, ut plūs studeāmus.

10. Hominēs memoriam exercēre dēbent.

9.  Z uvedených slov vytvořte větu s gerundivem (doplňte další potřebná slova)

ūtī – ego – cōnsilia bona

lēgēs – cīvēs – observāre

proficīscī – prōvincia – urbs – lēgātī

puerī – omnia – emere – nōn

disputāre – dē – litterae et artēs – doctī

omnēs – dormīre

cīvēs – parcere – mīlitēs

admīrārī – facta – fortis

aegrōtī – multum – quiēscere

hospitēs – recipere – tū

10.  Dejte do závislosti na uvedených výrazech

1. Dīs immortālibus grātia habenda est.
Cēnsēbant

2. Ferrō via facienda est. (Liv. 4, 28, 4)
Ei vidēbātur

3. Quid dīcendum fuit?
Quaesīvit

4. Fortūnae sunt committenda omnia. (Cic. Att. 10, 2, 2)
Cicero scrīpsit

5. Ille magis metuendus quam admīrandus erat.
Nōbīs vidētur

6. Mihi in prōvinciam proficīscendum est.
Dīxit

7. Quis accūsandus est?
Nēmō sciēbat

8. Mīlitibus urbēs magnae dēfendendae erunt.
Nōtum erat

9. Iīs famēs timenda erat.
Nōtum est

10. Animus dolōrī trādendus est.
Seneca cēnset

11.  Najděte chyby a opravte je

1. Illī cōnsulem expectandī fuisse cēnsēbant. (podle Liv. 31, 48, 3)

2. Rēbus, quae Rōmae agenda erant, perfectīs, cōnsulēs in prōvinciās profectī (sunt). (Liv. 32, 3, 1)

3. Intellegēs, quam esset obsistendum dolōrī. (podle Cic. Tusc. 2, 12, 28)

4. Ille vir cōnsul ēligendum nōn erat.

5. Patrī pārendī sunt.

6. Opera danda erit, ut quam plūrimōs hominēs beneficiīs afficiēmus.

12.  Doplňte výrazy do vět

agendum, antepōnendam, castīgandus, danda, metuenda, ūtendum

1. Fuit Caesarī sīc _________ amīcus. (Sen. dial. 5, 40, 4)

2. Ei, quī fugiēbat, omnia ________ erant.

3. Tuō tibi iūdiciō est __________. (podle Cic. Tusc. 2, 26, 63)

4. In tantō malō audendum atque ____________, nōn cōnsultandum esse dīcit. (podle Liv. 22, 53, 7)

5. Cicero scrīpsit mortem servitūtī ____________ esse.

6. Opera ________ erat, ut id quam celerrimē cōnficerēmus.

13.  Vyberte správný tvar. Je-li více možností, vysvětlete rozdíly mezi nimi.

1. Ille mōns (occupandus, occupātus, occupātūrus) erat, nē hostēs urbem nostram capere possent.

2. Ille mōns (occupandus, occupātus, occupātūrus) est, nē hostēs urbem nostram capere possint.

3. Dux illum montem (occupandus, occupātus, occupātūrus) erat, nē hostēs urbem nostram capere possent.

4. Causa illīus clādis nōbīs (explicāta, explicātūra, explicanda) est.

5. Causa illīus clādis ā nōbīs (explicāta, explicātūra, explicanda) est.

6. Id, quod (dictus, dictūrus, dīcendus) sum, ex litterīs cuiusdam amīcī cōgnōvī.

7. Vir, quī dē rē pūblicā optimē (merendus, meritus, meritūrus) erat, pater patriae (appellātus, appellandus, appellātūrus) est.

8. Beneficia ā nōnnūllīs hominibus tibi (accipienda, accepta, acceptūra) nōn esse putō.

9. Omnēs arbitrābantur illum hominem nōn (dēcipiendum, dēceptum, dēceptūrum) esse.

10. Mihi (persuādendum, persuāsum, persuāsūrum) est.

11. Dīxit sē verbīs eōrum nōn (crēdendum, crēditūrum, crēditum) esse.

12. Dīxit verbīs eōrum nōn (crēdendum, crēditūrum, crēditum) esse.

13. Lēgēs iūstae (petendae, petītae, petītūrae) sunt.

14. Sīc enim (factum, faciendum, factūrum, factūrus) fuisset. (Cic. ad Q. fr. 3, 4, 2)

14.  Vyberte překlad nebo překlady, které odpovídají uvedeným latinským větám

1. Virī scelerātī persequendī sunt.

1. Je třeba pronásledovat zločince.

2. Zločinci musí být pronásledováni.

3. Je třeba, aby zločinci byli pronásledováni.

4. Musí pronásledovat zločince.

2. Hominibus vēritās quaerenda est.

1. Lidé musí hledat pravdu.

2. Je třeba, aby lidé hledali pravdu.

3. Musí se hledat pravda.

4. Je třeba, aby byla hledána pravda.

5. Je třeba, aby byla lidmi hledána pravda.

6. Lidé mají hledat pravdu.

3. Nunc tacendum nōn est.

1. Teď se nesmí mlčet.

2. Je třeba, aby se teď nemlčelo.

3. Teď nesmíme mlčet.

4. Tibi ignōscendum est.

1. Musíš odpustit.

2. Je třeba, aby ti bylo odpuštěno.

3. Musí se odpouštět.

4. Je třeba, abys odpouštěl.

5. Praemium ei tribuendum erat.

1. Měl dostat odměnu.

2. Bylo třeba, aby dostal odměnu.

3. Měla se dát odměna.

4. Měl dát odměnu.

5. Bylo třeba, aby dal odměnu.

6. Měla se mu dát odměna.

7. Měli dávat odměnu.

15.  Přeložte do češtiny

1. Sed nōn sōlum pārendum patrī, sed etiam adsentiendum erat. (podle Liv. 4, 21, 8)

2. Nōn ut diū vīvāmus, cūrandum est, sed ut satis. (Sen. epist. 93, 2)

3. Erunt plūra mihi ad tē scrībenda. (podle Cic. Att. 2, 20, 3)

4. Quīdam vērō tunc incipiunt, cum dēsinendum est. (Sen. epist. 23, 11)

5. Nōn est verbīs rogandus, cōgendus est armīs. (Cic. Phil. 5, 26)

6. Audendum est aliquid ūniversīs, aut omnia singulīs patienda (sunt). (Liv. 6, 18, 7)

7. Transāctīs omnibus, quae Rōmae agenda erant, cōnsulēs ad bellum profectī sunt. (Liv. 27, 12, 1)

8. Nōn omnis error stultitia dīcenda est. (Cic. div. 2, 90)

9. Aliud cōnsilium sibi capiendum (esse) exīstimāvit. (podle Caes. civ. 3, 41, 2)

10. In Macedoniam[1] quoque mittendōs lēgātōs (esse) senātus cēnsuit. (Liv. 41, 22, 3)

11. Magis illud videndum est, quam multīs īra per sē nocuerit. (Sen. dial. 4, 36, 4)

12. Quid ergō? Nōn erat accipiendum ā Claudiō, quod dabātur? (Sen. benef. 1, 15, 6)

13. Erant eō tempore multa etiam alia metuenda. (Cic. dom. 91)

14. Quid cēnsēs nōbīs esse discendum, ut istud, quod postulās, efficere possīmus? (podle Cic. rep. 1, 33)

15. Supervacuum[2] forsitan putās id discere, quod semel ūtendum est. (Sen. epist. 26, 9)

16. Nunc ego, iūdicēs, iam vōs cōnsulō, quid mihi faciendum (esse) putētis. (Cic. Verr. I 32)

17. Nōnne optimus et gravissumus[3] quisque philosophus cōnfitētur sē multa ignōrāre et multa sibi etiam atque etiam[4] esse discenda? (podle Cic. Tusc. 3, 28, 69)

18. Nōn fuit Iuppiter metuendus, nē īrātus nocēret. (podle Cic. off. 3, 29, 104)

19. Vidētis quae causa sit; nunc quid agendum sit, cōnsīderāte. (podle Cic. Manil. 6)

16.  Přeložte pomocí gerundiva

1. Je třeba pracovat.

2. Lidé musí pracovat.

3. Je třeba spát.

4. Musíme spát.

5. Bylo třeba bránit město.

6. Obyvatelé měli bránit město.

7. Město mělo být bráněno vojáky.

8. Je třeba poslouchat.

9. Je třeba poslouchat rodiče.

10. Děti musí poslouchat rodiče.

11. Bude třeba užívat rozum.

12. Bude třeba, abych užíval rozum.

13. Je třeba často povzbuzovat a chválit.

14. Lidé mají být často povzbuzováni a chváleni.

15. Musíš lidi často povzbuzovat a chválit.

16. Nikdo se nemá odsuzovat.

17. Je třeba, abyste nikoho neodsuzovali.

18. Nikoho nemáte odsuzovat neprávem.

19. Bylo třeba postavit lodě a porazit nepřátele.

20. Naši vojáci museli postavit lodě a porazit nepřátele.

21. Neměl jsi být opuštěn.

22. Neměl jsi být opuštěn svými přáteli.

23. Je třeba, abych nebyla kárána.

24. Je třeba, abych odešla.

25. Neměly jsme být obžalovány.

26. Neměly jsme být obžalovány přísným soudcem.

27. Nebylo třeba vám pomáhat.

28. Není třeba, abyste se nás báli.

29. Nebude třeba utíkat před nebezpečími.

30. Nebude třeba, abyste utíkali před nebezpečími.

31. Nesmíš naříkat.

32. Nyní je třeba se napít.

33. Bylo by třeba, aby všichni zachovávali zákony.

34. Bylo by bývalo třeba hned odejít.

35. Domníváme se, že zlá slova se nemají říkat.

36. Konzul řekl, že v té bitvě je třeba zvítězit nebo zemřít.

37. Zdá se, že je třeba kárat zhoubné názory.

38. Říká se, že máme ihned odejít.

39. Zdá se, že musíme prodat dům.

40. Velitel si myslel, že musí uvést nepřátele ve zmatek.

41. Nevím, co bylo třeba říct.

42. Ptali se, zda bylo třeba kácet tyto stromy.

43. Je třeba se ptát, proč má zvyk takovou sílu.

17.  Přečtěte si text a odpovězte na otázky

Epistula ad Lucilium (Seneca,[5] výběr, upraveno)

Multos inveni aequos adversus homines, adversus deos neminem.

Obiurgamus cotidie fatum: „Quare ille in medio cursu raptus est? Quare ille non rapitur? Quare senectutem et sibi et aliis gravem extendit?“ Utrum, obsecro te, iudicas aequius (esse) te naturae (parere) an tibi parere naturam? Quid autem interest, quam cito decedas, unde utique decedendum est? Non ut diu vivamus, curandum est, sed ut satis. Nam ut diu vivas, fato opus est, ut satis (vivas), animo (opus est). Longa est vita, si plena est.

Quid illum octoginta anni iuvant per inertiam exacti? Non vixit iste, sed in vita moratus est, nec sero mortuus est, sed diu. Octoginta annis vixit. Interest, mortem eius ex quo die[6] numeres. At ille mortuus est viridis. Sed officia boni civis, boni amici, boni filii executus est: in nulla parte cessavit. Quamquam aetas eius imperfecta est, vita perfecta est. Octoginta annis vixit. Immo octoginta annis fuit, nisi forte sic vixisse eum dicis, quomodo dicuntur arbores vivere.

Laudemus itaque et in numero felicium reponamus eum, cui quantulumcumque temporis contigit, (id tempus) bene conlocatum est.

Vidit enim veram lucem. Non fuit unus e multis. Et vixit et viguit.

Quid quaeris, quam diu vixerit? Vivit: ad posteros usque transiluit et se in memoriam dedit.

Quemadmodum in minore corporis habitu potest homo esse perfectus, sic et in minore temporis modo potest vita esse perfecta.

Quaeris, quod sit amplissimum vitae spatium? Usque ad sapientiam vivere. Qui ad illam pervenit, attigit non longissimum finem, sed maximum.

Odpovězte

1. Najděte v textu gerundiva.

2. Jaké typy konjunktivů se v textu objevují? Vysvětlete jejich použití.

3. Je věta quomodo dicuntur arbores vivere nepřímou otázkou? Proč?

4. Je zájmeno quod ve větě quod sit amplissimum vitae spatium tázací nebo ne?

5. Určete následující tvary: inveni, adversus, aequius, parere, felicium, cui, contigit, vixisse, amplissimum.

6. Uveďte slovesa, která Seneca používá ve významu „zemřít“. Jaká slovesa se používají v češtině?

7. Nahraďte výrazy cursu, viridis slovy, která nejsou metaforou.

8. Vyhledejte ve slovníku či gramatice další slova, která mají složku -cumque. Co znamená?

9. Znáte česká přejatá slova odvozená ze slov inertia; exequor, sequī, secūtus sum; extendō, ere, tendī, tensum?

Jaké názory Seneca zastává (vyberte názory vyjádřené přímo i implicitně)? Svoje tvrzení zdůvodněte.

Dlouhý život se měří počtem let.

Lidé jsou nespravedliví vůči bohům.

Lidé mají potěšení i ze zahálčivého způsobu života.

Není důležitá délka života, ale jeho kvalita.

Život pokračuje určitým způsobem i po smrti.

Délku života člověk ovlivní způsobem života.

Někteří lidé spíše přežívají, než opravdu žijí.

I stromy mají právo na život.

Je jedno, kdy člověk zemře.

Nejdůležitějším cílem života je dospět k moudrosti.

Člověk se má snažit překročit svoji přirozenost.

Pojmy „věk“ (aetas) a „život“ (vita) jsou synonymní.

Seneca a jeho postoj ke smrti

Co víte o postoji Seneky ke smrti?

Jak Seneca zemřel?

Se kterými jeho názory v textu souhlasíte a se kterými ne?

Slovní zásoba

attingō, ere, tigī, tāctum +ak.

dotýkat se, dojít, dospět, dorazit

cessō, āre, āvī, ātum

otálet, váhat (s něčím), prodlévat, zahálet, odpočívat

collocō (conlocō), āre, āvī, ātum

umístit, vynaložit (peníze apod.), investovat, uspořádat, zařídit

extendō, ere, tendī, tentum / tēnsum

roztahovat, (o čase) prodlužovat protahovat

inertia, ae, f.

nečinnost, lenost, nechuť k práci, neobratnost

longus, a, um

dlouhý, daleký (i o čase)

obiurgō, āre, āvī, ātum

kárat, napomínat

quantuluscumque, quantulacumque, quantulumcumque

- quantulumcumque temporis

jakkoli malý, maličký, nepatrný

- jakkoli krátký čas

quemadmodum – sīc

jako – tak

quid?

co? proč?

repōnō, ere, posuī, positum

- repōnere in numerō +gen.

zpět položit, položit, nahradit

- počítat mezi někoho

trānsiliō, ēre, siluī, –

přeskočit, překročit, přejít

utique

jakkoliv, jistě, v každém případě

[1] Macedonia, ae, f. „Makedonie“

[2] supervacuus, a, um „zbytečný, nepotřebný“

[3] gravissumus = gravissimus, -issumus je archaická koncovka superlativu

[4] etiam atque etiam „znovu a znovu, usilovně“

[5] Lucius Annaeus Seneca. Epistulae morales ad Lucilium 93. (Sen. epist. 93)

[6] ex quo die „od jakého dne, odkdy“

Živá slova

Ceterum autem censeo Carthaginem esse delendam.

De gustibus non est disputandum.

De omnibus est dubitandum.

E duobus malis minus est eligendum.

Errata et corrigenda.

Exigua est tribuenda fides qui multa loquuntur.

Nunc est bibendum.

Pacta servanda sunt.

Quod erat demonstrandum. (Q. E. D.)

errātum, ī, n.

omyl, chyba

gustus, ūs, m.

chutnání, chuť

gusto

pactum, ī, n.

smlouva

pakt

31. lekce

Gramatika

Gerundium

Gerundium je substantivní jmenný tvar slovesný, který je těsně spjat s gerundivem. Jedná se v podstatě o substantivizované neutrum gerundiva v singuláru, gerundium však nemá nominativ a v akuzativu se používá pouze po předložce. Na rozdíl od gerundiva má aktivní význam a překládá se obvykle podstatným jménem slovesným (např. „chválení“) nebo infinitivem (např. „chválit“).

Tvary a skloňování

Gerundium se vytváří od nedeponentních i deponentních sloves, význam je u obou typů sloves aktivní. Sloveso esse ani jeho složeniny gerundium nemají.

Gerundium se skloňuje jako neutrum 2. deklinace. Předložka (ad) v přehledu skloňování naznačuje, že akuzativ gerundia se používá pouze po předložkách.

1. konjugace

2. konjugace

3. konjugace

3. konjugace

(capiō)

4. konjugace

nom. sg.

—

—

—

—

—

gen. sg.

laudand-ī

chválení, chválit

monend-ī

napomínání,

napomínat

legend-ī

čtení, číst

capiend-ī

chytání, chytat

audiend-ī

slyšení, slyšet

dat. sg.

laudand-ō

monend-ō

legend-ō

capiend-ō

audiend-ō

ak. sg.

(ad) laudand-um

(ad) monend-um

(ad) legend-um

(ad) capiend-um

(ad) audiend-um

vok. sg.

—

—

—

—

—

abl. sg.

laudand-ō

monend-ō

legend-ō

capiend-ō

audiend-ō

Gerundia deponentních sloves mají stejné tvary:

1. konjugace

2. konjugace

3. konjugace

3. konjugace

(capiō)

4. konjugace

nom. sg.

—

—

—

—

—

gen. sg.

hortand-ī

povzbuzování,

povzbudit

tuend-ī

hlídání, hlídat

loquend-ī

mluvení, mluvit

patiend-ī

snášení, trpět

largiend-ī

rozdávání, rozdávat

dat. sg.

hortand-ō

tuend-ō

loquend-ō

patiend-ō

largiend-ō

ak. sg.

(ad) hortand-um

(ad) tuend-um

(ad) loquend-um

(ad) patiend-um

(ad) largiend-um

vok. sg.

—

—

—

—

—

abl. sg.

hortand-ō

tuend-ō

loquend-ō

patiend-ō

largiend-ō

Použití a překlad gerundia

Při překladu do češtiny se vedle infinitivu a podstatného jména slovesného mohou používat také jiná substantiva, předložkové vazby nebo vedlejší věty. Rozhodující je adekvátní vyjádření významu v češtině.

Genitiv

Genitiv gerundia se používá po některých substantivech a adjektivech, např.:

ārs, artis, f.

umění

ārs amandī

umění milovat

causa, ae, f.

důvod

causa querendī

důvod si stěžovat

cupiditās, ātis, f.

touha

cupiditās regnandī

touha vládnout

facultās, ātis, f.

schopnost

facultās dīcendī

schopnost řečnit

locus, ī, m.

místo

locus hiemandī

místo k přezimování

modus, ī, m.

způsob

modus pugnandī

způsob boje

necessitās, ātis, f.

nutnost

necessitās manendī

nutnost zůstat

occāsiō, ōnis, f.

příležitost

occāsiō bibendī

příležitost k napití

potestās, tis, f.

moc

potestās ēligendī

moc / možnost si vybrat

ratiō, ōnis, f.

způsob, důvod

ratiō vīvendī

způsob života, důvod k životu

spēs, eī, f.

naděje

spēs vincendī

naděje zvítězit, naděje na vítězství

studium, iī, n.

snaha, úsilí

studium discendī

snaha se učit

tempus, oris, n.

čas

tempus aggrediendī

čas zaútočit

cupidus, a, um

toužící

cupidus imperandī

toužící vládnout

perītus, a, um

zkušený

perītus dīcendī

zkušený v řečnění

Genitiv gerundia se používá i ve spojení s causā a grātiā, které fungují jako předložky, stojí však za slovem:

causā

kvůli, za účelem

ulcīscendī causā

kvůli pomstě, za účelem pomsty

grātiā

kvůli, za účelem

spoliandī grātiā

kvůli loupení, za účelem loupení

Dativ

Dativ gerundia se vyskytuje méně často než ostatní pády. Používá se po některých slovesech či spojeních slovesa se jménem, která se pojí s dativem, např.

operam dare + dat. „věnovat se čemu“   operam damus cantandō „věnujeme se zpěvu“

adesse + dat. „být přítomen čemu“   scrībendō adfuit „byl přítomen u psaní“

V kombinaci se slovesem esse vyjadřuje „být schopen, být s to“, např.:

Nōn sum solvendō.   Nejsem schopen / s to platit.

Dativ se objevuje také po některých adjektivech (např. po aptus, idōneus „vhodný“) a substantivech (např. po substantivu locus „místo“ nebo po substantivech označujících úředníky, např. triumvir, decemvir).

aptus natandō   vhodný k plavání

Locum pugnandō ēlēgērunt.   Vybrali místo k boji.

Konstrukce s dativem gerundia po substantivech a adjektivech jsou synonymní s konstrukcí ad s akuzativem gerundia, která se používá častěji než dativ.

Akuzativ

Akuzativ gerundia se používá pouze po předložkách. Nejčastěji se vyskytuje předložka ad, např.:

veniunt ad populandum   přicházejí k plenění / aby plenili

accēdimus ad accūsandum   přistupujeme k žalobě

locus ad habitandum   místo k bydlení

exemplum ad imitandum   příklad k napodobení

parātus ad pugnandum   připravený k boji

idōneus ad nāvigandum   vhodný k plavbě

Mohou se však vyskytnout i jiné předložky, např. inter:

inter cēnandum mortuus est   zemřel při jídle

Jak vyplývá z výše uvedených příkladů, po některých slovech (např. locus nebo tempus) může následovat gerundium v několika pádech.

Ablativ

Ablativ gerundia se používá po předložkách i samostatně bez předložek. Ve spojení s ablativem gerundia se objevují např. předložky in, dē, ā/ab:

optimus in dīcendō   nejlepší v řečnění

celeritās in respondendō   pohotovost při odpovídání

dē pingendō docet   poučuje o kreslení

abhorret[1] ā scrībendō   má odpor k psaní

Ablativ bez předložky vyjadřuje příčinu, způsob nebo prostředek, např.:

legendō discimus   učíme se čtením

dēfessus sum ambulandō   jsem unaven chůzí

castra pugnandō cēpit   tábor dobyl bojem

Náhrada nominativu a bezpředložkového akuzativu

Místo nominativu a bezpředložkového akuzativu, které gerundium nemá, se používá infinitiv prézentu. Infinitiv funguje ve větě jako podmět či jako přímý předmět, např.:

Studēbant bene labōrāre (předmět).   Snažili se dobře pracovat.

Mentīrī turpe est (podmět).   Je hanebné lhát.

Někdy lze místo gerundia použít synonymní konstrukci složenou ze dvou jmen, např. spēs vincendī i spēs victōriae „naděje na vítězství“. Gerundium se nicméně v klasické latině běžně používá tam, kde se v češtině objevují podstatná jména slovesná nebo infinitiv.

Slova, na nichž konstrukce s gerundiem závisí, mohou být v různých pádech podle jejich funkce ve větě, např.:

Puerī cupiditāte discendī ārdēbant.   Děti se velmi těšily na učení

(dosl. Děti planuly touhou se učit).

Dux nāvēs parātās ad nāvigandum invēnit.   Velitel našel lodě připravené k plavbě.

Spojení s adverbiem a předmětem

Gerundium se sice skloňuje, má však i některé vlastnosti typické pro slovesa. Není určováno adjektivem jako česká podstatná jména slovesná (např. „rychlé čtení“), ale adverbiem, např.:

- spēs bene vīvendī   naděje na dobrý život

- atrōciter imperandō   krutým vládnutím

Gerundium může také řídit vlastní předmět. Na rozdíl od českých podstatných jmen slovesných, která se pojí s genitivem (např. „čtení knih“), je předmět gerundia v pádě vyžadovaném slovesem, od něhož je gerundium odvozeno. Podobně jako u gerundiva, také v případě spojení gerundia s předmětem rozlišujeme dvě skupiny gerundií:

- gerundium sloves nepřechodných

- gerundium sloves přechodných

Předmět s gerundiem nepřechodných sloves

Pojí-li se sloveso s předmětem v jiném pádě než v akuzativu, tvar gerundia se nemění a je k němu pouze připojen předmět v příslušném pádě.

causa lēgibus pārendī   důvod poslouchat zákony

Předmět s gerundiem přechodných sloves

Pojí-li se sloveso s předmětem v akuzativu, dochází ve většině případů k převodu na tzv. gerundivní vazbu, např. librōs legendō discimus > librīs legendīs discimus „čtením knih se učíme“.

Při převodu dochází k těmto změnám:

- Z gerundia se stává gerundivum, tedy adjektivum s koncovkami pro všechny tři rody a obě čísla. Zůstává však ve stejném pádě jako původní gerundium.

- Předmět je ve stejném pádě jako gerundivum.

- Gerundivum se shoduje s předmětem v rodě, čísle a pádě.

Gerundivum v těchto vazbách překládáme do češtiny stejně jako gerundium, nikoliv jako vyjádření nutnosti či náležitosti, např.:

occāsiō hostium vincendōrum   příležitost porazit nepřátele

parātī ad lēgēs dēfendendās   připravení k obhajobě zákonů

Postup při překladu gerundia s předmětem v akuzativu do latiny lze ukázat na spojení „příležitost dobýt město“:

1. Zjistíme, zda sloveso, které budeme při překladu používat, má v latině předmět v akuzativu (urbem capere).

2. Vytvoříme vazbu s gerundiem bez předmětu ve shodě s pravidly o užití gerundia v jednotlivých pádech (viz výše). V případě spojení s occāsiō „příležitost“ bude gerundium v genitivu: occāsiō capiendī.

3. Přidáme k tomuto spojení předmět v akuzativu: occāsiō capiendī urbem.

4. Převedeme předmět v akuzativu do pádu gerundia: occāsiō capiendī urbis.

5. Změníme gerundium na gerundivum a upravíme gerundivum tak, aby se shodovalo v rodě, čísle a pádě s předmětem (urbis): occāsiō capiendae urbis.

6. Předmět (urbis) můžeme přesunout před gerundivum (capiendae), protože to odpovídá slovosledu obvyklému v těchto konstrukcích: occāsiō urbis capiendae.

Výsledný překlad zní: occāsiō urbis capiendae.

Shodné přívlastky rozvíjející předmět se převádí zároveň s ním, např.:

- occāsiō capiendī urbem pulchram et magnam > occāsiō urbis pulchrae et magnae capiendae

příležitost dobýt velké a krásné město

Neshodné přívlastky zůstávají beze změny, např.:

- occāsiō capiendī urbem hostium > occāsiō urbis hostium capiendae

příležitost dobýt město nepřátel

Beze změny zůstává i vyjádření místa, způsobu apod.:

- causa lēgātōs in urbem accipiendī > causa lēgātōrum in urbem accipiendōrum

důvod přijmout legáty do města

Stejným způsobem se postupuje i u konstrukcí s gerundiem v dativu, akuzativu a ablativu, rozdíl je pouze v pádu gerundia a následně gerundiva, např.:

- triumvirī legēs scrībendō > triumvirī lēgibus scrībendīs

tři muži pro sepsání zákonů

- missī sunt ad pecūniam accipiendum > missī sunt ad pecūniam accipiendam

byli vysláni převzít peníze

- agrōs vastandō nocent > agrīs vastandīs nocent

škodí pustošením polí

Zejména bod 4. v uvedeném postupu je pouze pomocným krokem při překladu, konstrukce se takto nemůže v latinské větě objevit. Spojení gerundia s předmětem v akuzativu (tedy „nepřevedená“ podoba) se sice v textech vyskytuje, ale v klasické latině k tomu dochází pouze za určitých podmínek:

- Předmět v akuzativu se může vyskytovat pouze v kombinaci s genitivem nebo bezpředložkovým ablativem gerundia, v ostatních případech se povinně převádí na gerundivní vazbu.

- Předmětem v akuzativu jsou obvykle neutra zájmen (např. id „to“, ea „to, ty věci“).

- Někdy zůstává předmět v akuzativu i v případě, že by jeho převedením došlo k nelibozvučnému nahromadění dlouhých koncovek -ōrum nebo -ārum. Místo occāsiō oppidōrum pulchrōrum et opulentōrum capiendōrum se někdy ponechá occāsiō oppida pulchra et opulenta capiendī „příležitost dobýt krásná a bohatá města“.

Při převodech na gerundivní vazbu musí zůstat zachován pád původního gerundia, protože se jím vyjadřují syntaktické vztahy ve větě (vyjádření prostředku ablativem, vazba na předložku, spojení se jménem pomocí genitivu apod.). Změnou pádu gerundia a následně gerundiva by se stavba věty rozpadla a věta by ztratila smysl.

Gerundivní vazba po některých slovesech

Gerundivní vazba, která se do češtiny obvykle nepřekládá jako vyjádření nutnosti nebo náležitosti, se používá i po slovesech dare „dát“, trādere „předat, odevzdat“, mittere „poslat“, relinquere „nechat“, cūrāre „postarat se“ apod. Gerundivum zde vyjadřuje účel nebo záměr a funguje jako doplněk přímého předmětu těchto sloves, se kterým se shoduje v rodě, čísle a pádě, např.:

- Pater magistrō fīliōs ēducandōs dedit.
Otec dal učiteli syny na vychování. Otec dal učiteli syny, aby je vychoval.

- Caesar pontem faciendum curāvit.
Caesar se postaral o postavení mostu. Caesar se postaral, aby byl postaven most.

Tipy

Konstrukce s gerundivem a jejich překlad

Podle způsobu použití a překladu gerundiva do češtiny můžeme rozlišit tři základní typy konstrukcí:

- gerundivum vyjadřující nutnost nebo náležitost

- gerundivum v tzv. gerundivní vazbě

- gerundivum po slovesech dare, trādere apod.

Gerundivum vyjadřující nutnost nebo náležitost (respektive překládané pomocí prostředků pro nutnost nebo náležitost) se vyskytuje nejčastěji ve spojení se slovesem esse, méně často jako přívlastek některého jména ve větě. Sloveso esse může být někdy vypuštěno, pokud ho lze doplnit na základě kontextu.

Parentibus puerī ēducandī sunt.   Rodiče musí vychovávat děti.

Gerundivum v tzv. gerundivní vazbě, která vzniká převedením gerundia s předmětem v akuzativu, se vyskytuje ve stejných pozicích jako gerundium v příslušném pádě. Do češtiny se překládá stejně jako gerundium, tj. infinitivem, podstatným jménem slovesným, předložkovou vazbou, vedlejší větou atd.

Puerīs ēducandīs parentēs discunt.  Rodiče se učí vychováváním dětí.

Gerundivum po slovesech dare, trādere atd. se překládá pomocí prostředků vyjadřujících účel nebo záměr, např. různými předložkovými vazbami, větou účelovou atd.

Parentēs puerōs ēducandōs cūrāvērunt.   Rodiče se postarali o výchovu dětí.

Rozdělování konstrukcí s gerundivem a gerundiem na jednotlivé typy je spíše umělé a slouží jako pomůcka pro pochopení latinských vět a pro překlad do češtiny. Ve skutečnosti jsou gerundium a gerundivum úzce spjaty.

Různé způsoby pro vyjádření účelu

Účel se v klasické latině může vyjádřit různými způsoby, např.:

- větou účelovou se spojkami ut/nē a konjunktivem prézentu nebo imperfekta

- větou vztažnou s konjunktivy vět účelových

- pomocí supina po slovesech pohybu

- pomocí konstrukce ad s gerundiem nebo gerundivní vazbou

- předložkou causā nebo grātiā s gerundiem nebo gerundivní vazbou

Větu „Senát poslal legáty žádat o mír.“ lze přeložit takto:

- Senātus lēgātōs mīsit, ut pācem peterent.

- Senātus mīsit lēgātōs, quī pācem peterent.

- Senātus lēgātōs mīsit pācem petītum.

- Senātus lēgātōs mīsit ad pācem petendam.

- Senātus lēgātōs mīsit pācis petendae causā.

Tento výčet není vyčerpávající. Po některých adjektivech lze účel vyjádřit také gerundiem v dativu apod. Zejména v poklasické latině se účel vyjadřuje i pomocí spojitého participia prézentu aktiva nebo participia futura aktiva.

[1] abhorreō, ēre, uī, – ā +abl. „mít k něčemu odpor, štítit se něčeho, lišit se“

Slovní zásoba

adipīscor, ī, adeptus sum

dosáhnout, získat

auctor, ōris, m.

autor, původce

augeō, ēre, xī, ctum

- augērī

zvětšovat, zesilovat, podporovat

- zvětšovat se, růst, nabývat moci

cautus, a, um

opatrný, zabezpečený

cognitiō, ōnis, f.

poznávání, vědomost, poznatek, vyšetřování

col(con)loquor, ī, locūtus sum

mluvit s někým, rozmlouvat, vyjednávat

commūnicō, āre, āvī, ātum
(alqd cum alqo)

sdílet, svěřit se (někomu s něčím), poradit se

comparō, āre, āvī, ātum

- classem comparāre

připravit, opatřit, získat

- vybudovat loďstvo

concitō, āre, āvī, ātum

hnát, popohnat, pobouřit, pobídnout

concupīscō, ere, cupīvī, cupītum +ak.

zatoužit (po něčem)

coniciō, ere, iēcī, ectum

snést, naházet (na hromadu), usuzovat

cōnscīscō, ere, scīvī, scītum

- mortem sibi cōnscīscere

ustanovit, přijmout usnesení

- spáchat sebevraždu

cōnsultātiō, ōnis, f.

porada, uvažování, rada

contāgiō, ōnis, f.

dotyk, nákaza

cūnctātiō, ōnis, f.

váhání, otálení

dissimulō, āre, āvī, ātum

zatajovat, skrývat, předstírat, přetvařovat se

ēmendō, āre, āvī, ātum

opravit, zbavit chyb, napravit

eximius, a, um

výborný, vynikající, výjimečný

exitus, ūs, m.

východ, konec, výsledek

expūrgō, āre, āvī, ātum

vyčistit, omluvit, ospravedlnit

frūmentum, ī, n.

obilí

habitō, āre, āvī, ātum

obývat (něco), bydlet

ignōrantia, ae, f.

neznalost

index, icis, m.

udavač, oznamovatel, seznam, nápis, obsah

inermis, e

bez zbraně, neozbrojený, bezbranný

īnstruō, ere, strūxī, structum

postavit, uspořádat, vyzbrojit, vybavit, poučit

intermittō, ere, mīsī, missum

přerušit, přestávat

intrā +ak.

uvnitř, během (nějaké doby), za (nějakou dobu)

invādō, ere, vāsī, vāsum

vejít, vtrhnout, napadnout

lassus, a, um

unavený

lēgātiō, ōnis, f.

poselstvo, poslové

maledīcō, ere, dīxī, dictum

nadávat, zlořečit

maritimus, a, um

přímořský, mořský, námořní

minae, ārum, f.

hrozby, vyhrůžky

mōnstrō, āre, āvī, ātum

ukazovat, poučovat

occāsiō, ōnis, f. +gen.

příležitost (k čemu)

paenitentia, ae, f.

lítost, změna smýšlení

percipiō, ere, cēpī, ceptum

přijmout, vnímat, pochopit, učit se

persevērō, āre, āvī, ātum

vytrvat, zůstat, stále (něco dělat), nepřestávat (něco dělat)

plōrō, āre, āvī, ātum

plakat, naříkat

prāvus, a, um

křivý, zvrácený, nerozumný, neslušný, špatný

prōpōnō, ere, posuī, positum

předložit, ukázat, navrhnout

prōscrībō, ere, scrīpsī, scrīptum

vyhlásit, zveřejnit, konfiskovat, proskribovat,

dát do klatby, dát na seznam nepohodlných osob

sānctitās, ātis, f.

svatost, nedotknutelnost

signum, ī, n.

znamení, znak, socha, obraz

sistō, ere, stitī / stetī, statum +ak.

- intrans.

postavit, zastavit

- zastavit se, postavit se

superstitiō, ōnis, f.

pověra, pověrčivost

suspīciō, ōnis, f.

podezření, tušení, domněnka

testimōnium, iī, n.

svědectví

timidus, a, um

bojácný, plachý, opatrný, úzkostlivý

tueor, ērī, tutātus (tuitus) sum

pozorovat, dívat se, bránit, hlídat, chránit

turba, ae, f.

dav, lidé, tlačenice, zmatek, nepokoj

vīcus, ī, m.

vesnice

Cvičení

1.  K uvedeným výrazům přiřaďte vhodné tvary gerundia

accūsandī, ambulandō, audiendī, discendī, loquendō, nāvigandō, persequendum, proficīscendum, resistendī, salūtandum, scrībendō, scrībendum, vīvendī

fessus est   spēs

ad   studiō

in   dē

causā  parātus ad

tempus   cupidī

locus aptus   dē ratiōne

2.  Doplňte tvar gerundia od vhodného slovesa (je-li to nutné, doplňte předložku)

amāre, vincere, vīvere, legere, docēre, bibere, loquī, pugnāre, venīre, occīdere, dīcere, ambulāre, imitārī, rēgnāre, hortārī, audīre

ars

ēducant

causa

carmina iūcunda

spēs

exempla apta

perītus

grātiā

operam dant

discimus

liber idōneus

cupiditās

occāsiō

potestās

hortāmur

nōn estis

3.  Přeložte

1. důvod k odchodu

2. důvod k rychlému odchodu

3. touha žít

4. touha po šťastném životě

5. unaveni prací

6. unaveni těžkou prací

7. možnost poznat

8. možnost dobře poznat

9. učením se cvičíme paměť

10. pilným učením se cvičíme paměť

4.  Doplňte koncovku

1. Ad resistend____ mē parō. (Cic. Att. 2, 21, 6)

2. Hoc est discend___ tempus. (Sen. epist. 36, 4)

3. Cīvēs solvend___ nōn erant.

4. Dē meīs maiōribus facultās dīcend___ mihi nōn datur. (podle Cic. leg. agr. 2, 1)

5. Interrogand___ multa discere potes.

6. Nōs ad audiend___ parātī sumus. (Cic. Tusc. 1, 9, 17)

7. Speculand___ causā in urbem vēnērunt.

8. Erō tamen in crēdend___ cautus. (podle Cic. Att. 10, 9, 3)

5.  Převeďte na gerundivní vazbu, je-li to možné (v závorce je správně vytvořené gerundium a jeho předmět v pádě požadovaném slovesem)

1. cōnsilium (condendī, urbem) _______________

2. potestās (subigendī, aliās gentēs) ____________

3. adiuvant ad (comparandum, amīcitiās) _______________

4. in (agendō, rēs) __________________

5. occāsiō (interrogandī, testēs) _________________

6. ventus aptus (faciendō, ignem) ______________

7. causa (ignōscendī, aliīs) _______________

8. dē (minuendō, dolōrem) ______________

9. Caesar mīlitēs ad (comparandum, classem) __________________ mīsit.

10. Rōmānī ad (oppugnandum, castra) _________________ vēnērunt.

11. Illī hominī spēs (adipīscendī, cōnsulātum) __________________ fuit.

12. Maiōrēs nostrī hunc locum (condendō, urbem) ________________ ēlēgērunt.

13. Cicero librum dē (contemnendō, mortem) _________________ scrīpsit.

14. Sānctitās autem est scientia (colendī, deōs) _____________. (Cic. nat. deor. 1, 116)

15. Iam est tempus (oblīvīscendī, iniūriārum) ______________.

16. Scrīptor (scrībendō, historiam) _____________ maximam operam dabat.

17. (agendō, haec) ___________ diēs est cōnsūmptus. (Liv. 10, 22, 8)

18. Hostibus nūlla spēs (potiendī, castrīs Rōmānōrum) _________________________ erat.

19. Decemvirī (scrībendō, lēgēs) _____________ creātī sunt.

20. Seneca multa dē (accipiendō, beneficia) ____________ scrīpsit.

21. Occāsiō (parcendī, victīs) _____________ ei data est.

6.  Doplňte správný tvar gerundia nebo gerundiva

1. Hostēs, quī numerō mīlitēs nostrōs superābant, (aggredī) ___________ nōn erant.

2. Saepe dē rēbus (vituperāre) ___________, sed paulum dē rēbus (laudāre) ___________ loquēbāmur.

3. Nōbīs illae fēminae, quae multōs līberōs habent, (admīrārī et adiuvāre) _____________ sunt.

4. Ille inter (cēnāre) ___________ mortuus est.

5. Imperātōrī potestās (pugnāre) _________ data est.

6. Rēs inūtilēs illīs, quī domum parvam habent, (emere) ______________ nōn sunt.

7. Sed habēmus satis temporis ad (cōgitāre) _________. (Cic. Att. 12, 27, 3)

8. Quid (facere) ______________ erat?

9. Hīs locus ad (habitāre) ___________ datus (erat), quem deinde Tuscum vīcum appellāvērunt. (Liv. 2, 14, 9)

10. Brevitās tuārum litterārum mē quoque breviōrem in (scrībere) ________ facit. (podle Cic. fam. 12, 9, 1)

11. Mīlitēs iūdicī fūrēs (pūnīre) __________ trādidērunt.

12. Mortem sibi conscīvisset, nisi spem (ulcīscī) _____________ mortis fīliae suae habuisset.

13. Haec spem ad (resistere) ___________ oppidānīs dabant. (Liv. 43, 19, 8)

7.  Gerundium, gerundivum nebo infinitiv?

1. Aliīs (noceō) ________ fās nōn est.

2. Haec ad (iūdicō) __________ sunt facillima. (Cic. off. 3, 3, 11)

3. Omnia (patior) __________ nōn potuimus.

4. Multī poētās optimōs (imitor) ________ studēbant.

5. Inter (accipiō) _________ aurum caesī sunt. (podle Liv. 9, 11, 6)

6. Atquī[1] vīvere, Lucīlī,[2] (mīlitō)[3] ________ est. (Sen. epist. 96, 5)

7. Nunc fortiter (agō) ________ est.

8. Aliquando enim et (vīvō) _______ fortiter facere est. (Sen. epist. 78, 2)

9. Eōs (corrumpō) _________ cōnātus est.

10. Multī in (agō) _______ discunt.

11. Nōnnūllī hominēs (scrībō) _________ nōn didicērunt.

8.  Gerundivum nebo gerundium (sloveso esse může být u gerundiva někdy vypuštěno)?

1. Nunc dē poenā pauca dīcenda sunt. (Cic. ad Brut. 1, 15, 10)

2. Quibus (= Gallīs) ad cōnsilia capienda nihil spatiī dandum exīstimābat. (Caes. Gall. 4, 13, 3)

3. Nihil aequē in beneficiō dandō vītandum est quam superbia. (Sen. benef. 2, 11, 6)

4. Eīs resistendum fuit et reī pūblicae cōnsulendum. (podle Cic. inv. 1, 3, 5)

5. Quem ad modum ūtendum pecūniā, quem ad modum honōre, quem ad modum imperiō? (Cic. div. 2, 11)

6. Appāret nōs ad agendum esse nātōs. (podle Cic. fin. 5, 21, 58)

7. Lēgātiō ad commūnicanda cōnsilia cum rēge et cum Rōmānō lēgātō Heracleam vēnit. (podle Liv. 31, 46, 2)

8. Erunt mihi plūra ad tē scrībenda. (podle Cic. Att. 2, 20, 3).

9. Satisne est nōbīs vōs metuendōs esse? (Liv. 3, 67, 11)

9.  Nahraďte označené substantivum gerundiem nebo naopak

1. Minīs multīs hominibus persuāsit.

2. Hostēs spem victōriae iam āmīsērunt.

3. Occāsiō fugiendī eīs data est.

4. Quae fuit causa bellī?

5. Omnēs cupiditāte beātē vīvendī incēnsī sumus. (podle Cic. fin. 5, 29, 86)

10.  Dativ nebo ablativ?

1. Bellō gerendō Catōnem praefēcit.

2. Eam rem dīcendō explicāre nōn possem.

3. Catō autem et scrībendō adfuit et ad mē dē sententiā suā iūcundissimās litterās mīsit. (Cic. Att. 7, 1, 7)

4. Rēbus gerendīs nōn interfuistī.

5. Eā lēge male ūtendō aliī sociīs, aliī populō Rōmānō iniūriam faciēbant. (Liv. 41, 8, 9)

6. Atque hae quidem virtūtēs cernuntur in agendō. (Cic. part. 78)

7. Decemvirōs lēgibus scrībendīs intrā decem hōs annōs creāvimus. (podle Liv. 4, 4, 3)

8. Romulus foedere Sabīnō docuit hanc cīvitātem etiam hostibus recipiendīs augērī oportēre. (podle Cic. Balb. 31)

9. Tempus inde statūtum (est) trādendīs obsidibus exercitūque inermī mittendō. (Liv. 9, 5, 6)

11.  Vyberte správný tvar nebo správné tvary

1. (dīcendī, dīcendum, dīcere) est dē Cn. Pompēī singulārī eximiāque virtūte. (Cic.
Manil. 3)

2. Ingentis īrae exitus furor est, et ideō[4] īra (vītandum, vītanda, vītandō) est. (Sen. epist. 18, 15)

3. Pompeiō bellum maritimum (gerendō, gerendum) datum est. (podle Cic. Flacc. 30)

4. Domesticīs malīs et audācium cīvium cōnsiliīs saepe est (resistendīs, resistendum, resistentis). (Cic. Sest. 51)

5. Caesar iīs, quōs in castrīs retinuerat, (discēdendō, discēdendī, discēdendīs, discēdentis) potestātem fēcit. (Cic. Gall. 4, 15, 4)

6. Ad iniūriam (faciendum, faciendam) aggrediuntur, ut adipīscantur ea, quae concupīvērunt. (podle Cic. off. 1, 7, 24)

7. Ego ā cōnsiliō (fugiendus, fugiendī) absum. (podle Cic. Att. 7, 24, 8).

8. Proelia dē (occupātō, occupandō, occupanda) ponte crēbra erant. (podle Liv. 7, 9, 7)

9. Breve tempus aetātis satis longum est ad bene honestēque (vīvendum, vītam, vīvere, vīvendō). (Cic. Cato 70)

10. Dedit mihi epistulam (legendum, legendam, legendō) tuam, quam paulō ante accēperat. (Cic. ad Q. fr. 3, 1, 19)

11. Is fuit mediocris in (dīcendō, dīcendīs, dīcente), doctissimus in (disputandō, disputātō, disputandīs, disputante). (Cic. Brut. 117)

12. Triumvirōs agrō (dandōs, dandō) creat T. Quinctium, A. Verginium, P. Furium.

13. Hunc Fabricius (redūcendum, reductum, redūcendō) cūrāvit ad Pyrrhum idque eius factum laudātum ā senātū est. (Cic. off. 3, 22, 86)

12.  Nahraďte označený výraz konstrukcí stejného smyslu

1. Itaque tertiā fere vigiliā ad castra oppugnanda veniunt. (Liv. 2, 64, 9)

2. Illīs temporibus hominēs morbīs gravibus affectī cūrārī nōn potuērunt.

3. Dux in castra ad mīlitēs hortandōs vēnit.

4. Clāmor cīvium ōrātōrem audientium in cūriā percipī poterat.

5. In senātum dissimulandī et suī expūrgandī causā vēnit. (Sall. Cat. 31, 5)

6. Dīviciācus auxiliī petendī causā Rōmam profectus est.

7. Tē vīsum et adiūtum vēnī, quia tē aegrōtum esse ab amīcō meō audīvī.

8. Antonius Cicerōnem prōscrībendum et occīdendum cūrāvit.

9. Ille Deciō populandōs hostium agrōs relinquit, ipse cum suīs cōpiīs in Etrūriam ad collēgam pergit. (Liv. 10, 18, 9)

10. Antigonus autem Eumenem mortuum propinquīs eius sepeliendum trādidit. (Nep. Eum. 13, 4)

11. Haeduī ad senātum lēgātōs mīsērunt, ut auxilium peterent.

13.  Uveďte, jaký je rozdíl mezi větami

Catō senātōribus dīcēbat Carthāginem esse dēlendam.

Catō senātōribus dīcēbat, ut Carthāginem dēlērent.

Catō senātōribus dīxit Carthāginem dēlētam esse.

Catō senātōribus dīxit Carthāginem dēlētum īrī.

Quid agam?

Quid mihi agendum est?

Quid agerem?

Quid mihi agendum esset?

Quid mihi agendum fuisset?

14.  Doplňte výrazy do vět a najděte věty, které se od ostatních odlišují

conicienda, dēfendendam, emendum, invādendōs, interficiendum, legendās, mittendum, tuenda, tuendās

1. Media aciēs praetōrī _________ data (est). (podle Liv. 27, 48, 4)

2. C. Mariō, L. Valeriō cōnsulibus senātus rem pūblicam ______________ dedit. (Cic. Phil. 8, 15)

3. Legiōnēs concitāvit et signum ad ______________ hostēs equitibus dedit. (podle Liv. 10, 29, 10)

4. Ille Hēraclīdem, cum Syracūsās vēnisset, ________________ cūrāvit. (Nep. Dion 6, 5)

5. Signa pulcherrima atque antiquissima in onerāriam[5] nāvem suam _____________ cūrāvit. (Cic. leg. agr. 2, 100)

6. Mihi Munatius eās litterās _________ dedit, quās ipsī mīserās. (Cic. fam. 10, 12, 2)

7. Dēcrētum est, ut frūmentum ___________ et ad urbem _____________ cūrārent. (podle Cic. Att. 15, 9, 1)

8. Clam cum Ariobarzāne facit amīcitiam, manum[6] comparat, urbēs mūnītās suīs __________ trādit. (Nep. Dat. 5, 6)

15.  Převeďte do aktiva nebo pasiva

1. Lēgātī ā duce ad rēs repetendās missī sunt.

2. Dux mīlitēs ad castra oppugnanda dūxit.

3. Ille vir amīcō fidēlī omnia negōtia cūranda trādidit.

4. Ille prīnceps agrōs dīvitum plēbī colendōs dedit. (podle Cic. rep. 3, 16)

5. Occāsiō līberandae Graeciae mīlitibus ā fortūnā data est.

16.  Přeložte do češtiny

1. Rēctum iter, quod sērō cōgnōvī et lassus errandō, aliīs mōnstrō. (Sen. epist. 8, 3, 17)

2. Tē pūniendum līberīs trādō tuīs. (Sen. Thy. 1112)

3. Ista timidīs timenda sunt. (Sen. epist. 85, 27)

4. Multa sunt dicta ab antiquīs dē contemnendīs ac dēspiciendīs rēbus hūmānīs. (Cic. fin. 5, 25, 73)

5. „Rīdēs in tālibus rēbus?“ „Quid faciam? Plōrandō fessus sum.“ (Cic. Att. 15, 9, 1)

6. Tardius ad tē remīsī tabellārium, quod potestās mittendī nōn fuit. (Cic. Att. 11, 2, 4)

7. Iīs litterās ab Tarquiniīs reddunt et dē accipiendīs clam nocte in urbem rēgibus conloquuntur. (Liv. 2, 3, 7)

8. Fuit igitur causa capiendī novī cōnsiliī. (Cic. dom. 14)

9. Vītanda tamen suspīciō est avāritiae. (Cic. off. 2, 17, 58)

10. Nam illud vērum est M. Catōnis ōrāculum:[7] „Nihil agendō hominēs male agere discunt.“ (Colum. 11, 1)

11. Lollius aetāte et morbō impedītus ad testimōnium dīcendum venīre nōn potuit. (Cic. Verr. II 3, 63)

12. In Sicīliam sum inquīrendī causā profectus. (Cic. Verr. II 1, 16)

13. Sed Iunōnem ā iuvandō crēdō nōminātam. (Cic. nat. deor. 2, 66)

14. Nam vīta, sī moriendī virtūs abest, servitūs est. (Sen. epist. 77, 15)

15. Grātae mihi tuae litterae fuērunt; ex quibus intellēxī tē affectum esse summā cupiditāte videndī meī. (podle Cic. fam. 5, 21, 1)

17.  Přeložte do latiny

1. naděje uvidět přítele

2. nutnost snášet útrapy

3. rozkoš tě poslouchat

4. místo vhodné k postavení domu

5. umění dobře mluvit

6. k obraně vlasti

7. ke zničení města

8. k napodobování filozofů

9. kniha o pohrdání smrtí

10. zákon nutný k trestání zlodějů

11. zaměstnaný obděláváním polí

12. snaha chválit sebe sama

13. Cožpak nemá být medicína pokládána za umění?

14. Vyslanci přišli k mudrci žádat o radu. (všechny možnosti)

15. Lhaním nelze (není možné) dospět (dorazit) k pravdě.

16. Co by byl udělal, kdyby mu byla dána příležitost podplatit mocné úředníky?

17. Poté, co bylo město zničeno požárem, postaral se o obnovení mnoha domů.

18. Někteří filozofové psali o snášení chudoby.

19. V oné době bylo třeba se bát mnoha jiných věcí.

20. Zdá se, že jsi byl při psaní příliš zdlouhavý (longus, a, um).

21. Zdá se, že je čas říct pravdu.

22. Všichni přišli, aby si poslechli onoho slavného řečníka.

23. Vypravovali nám o všem, co museli vytrpět za občanské války.

24. Tito lidé byli donuceni přijít, aby podali (řekli) svědectví.

25. Zeptali jsme se soudců, zda jsou připraveni k ochraně práv občanů.

18.  Přečtěte si text a odpovězte na otázky

De Christianis puniendis (Plinius,[8] upraveno a zkráceno)

C. PLINIVS TRAIANO IMPERATORI.

Sollemne est mihi, domine, omnia, de quibus dubito, ad te scribere. Quis enim potest melius vel cunctationem meam regere vel ignorantiam instruere? Cognitionibus de Christianis interfui numquam; ideo nescio, quid et quatenus aut puniri soleat aut quaeri.

Interim in iis, qui ad me tamquam Christiani adducebantur, hunc sum secutus modum. Interrogavi ipsos, num essent Christiani. Confitentes iterum ac tertio interrogavi, supplicium minatus sum; perseverantes duci iussi. Fuerunt alii similis amentiae,[9] quos, quia cives Romani erant, adnotavi in urbem remittendos.

Propositus est etiam libellus sine auctore multorum nomina continens. Qui negabant esse se Christianos aut fuisse, cum praesente me deos appellarent et imagini tuae ture ac vino supplicarent, praeterea maledicerent Christo. Itaque eos dimittendos esse putavi.

Alii ab indice nominati dixerunt se esse Christianos et mox negaverunt; fuisse quidem, sed desisse, quidam ante triennium, quidam ante plures annos, non nemo etiam ante viginti. Hi quoque omnes et imaginem tuam deorumque simulacra venerati sunt et Christo maledixerunt. Hi affirmabant se solitos esse[10] stato die ante lucem convenire carmenque Christo quasi deo dicere. Dixerunt morem sibi discedendi fuisse rursusque conveniendi ad capiendum cibum, promiscuum tamen et innoxium; id ipsum se facere desisse post edictum meum, quo secundum mandata tua hetaerias vetueram.

Necessarium (esse) credidi ex duabus ancillis, quae ministrae dicebantur, et per tormenta quaerere quid, esset[11] veri. Nihil aliud inveni quam superstitionem pravam, immodicam.

Ideo ad consulendum te decurri. Visa est enim mihi res digna consultatione, maxime propter periclitantium numerum; multi enim omnis aetatis, omnis ordinis, utriusque sexus etiam, vocantur in periculum et vocabuntur. Neque civitates tantum, sed vicos etiam atque agros superstitionis istius contagio pervagata est; quae videtur sisti et corrigi posse.

Certe satis constat prope iam desolata templa coepisse celebrari et sacra sollemnia diu intermissa repeti. Ex quo facile est opinari, quae turba hominum emendari possit, si sit[12] paenitentiae locus.

Odpovězte

1. Najděte tvary gerundiva a gerundia a uveďte, jaký význam mají v konkrétním kontextu.

2. Určete následující tvary: duci, desisse, stato, secundum, vetueram, decurri, periclitantium.

3. Najděte vazby akuzativu a nominativu s infinitivem. Jaké typy infinitivů jsou v nich použity?

4. Vysvětlete proč je větě num essent Christiani použit konjunktiv imperfekta.

5. Jaký význam zde má slovo civitas?

6. Uveďte synonyma k výrazům: non nemo, emendari, venerati sunt, desolata.

7. Jaký je rozdíl mezi quidem a quidam?

8. Jaký význam má slovo quam ve větě Nihil aliud inveni quam superstitionem pravam, immodicam? Jaké významy může mít v jiných větách?

9. Jaký typ zájmena je quae ve větě quae turba hominum emendari possit? Proč?

10. Víte, zda se titulem dominus nazýval i císař Augustus?

11. Jak Plinius vůči císaři Traianovi vystupuje? Uveďte místa v textu, na základě kterých lze jeho postoj vysledovat.

12. Co lze z Pliniova dopisu vyvodit o tradičním kultu římských bohů?

13. Najděte slova přejatá do češtiny, která vycházejí z latinských slov vyskytujících se v textu.

Vyberte pravdivá tvrzení

Vyšetřování probíhalo pouze na základě anonymního udání.

Křesťanství se šířilo ve všech společenských vrstvách.

Křesťané byli potrestáni pouze na základě výpovědi svědků.

Při vyšetřování Plinius používal mučení.

Po křesťanských bohoslužbách se konaly uzavřené hostiny pro zasvěcené.

Římští občané nebyli potrestáni na místě.

Mezi křesťany patřily i ženy.

Někteří lidé se nikdy nepolepší.

Slovní zásoba

adnotō, āre, āvī, ātum

poznamenat, označit, zaznamenat

ancilla, ae, f.

služka

appellō, āre, āvī, ātum

- deōs appellāre

nazývat, jmenovat

- vzývat bohy, volat k bohům o pomoc

celebrō, āre, āvī, ātum

často a hojně navštěvovat, slavit, často (něco) dělat

dēcurrō, ere, currī / cucurrī, cursum

seběhnout, běžet, spěchat, uchýlit se k (něčemu), sáhnout k (něčemu)

dēsōlō, āre, āvī, ātum

- dēsolātus, a, um

opustit

- opuštěný, pustý, zpustošený

dūcō, ere, dūxī, ductum

vést, odvést (zde: k soudu, do vězení, k potrestání)

hetaeria, ae, f.

skupina, sdružení (politické nebo náboženské)

Chrīstiānus, ī, m.

křesťan

Chrīstus, ī, m.

Kristus

ideō

proto

immodicus, a, um

nemírný, obrovský, bezuzdný

innoxius, a, um

neškodný, nevinný

interim

mezitím

libellus, ī, m.

knížečka, spisek, listina, udání, žaloba

ministra, ae, f.

pomocnice, služka

opīnor, ārī, ātum

myslet si, domnívat se

perīclitor, ārī, ātus sum

být v ohrožení, přicházet do nebezpečí, podstupovat nebezpečí

pervagor, ārī, ātus sum

+ak.

procházet, pobíhat

procházet (něčím), rozšiřovat se, pronikat (někam)

prōmiscuus, a, um

smíšený, společný, všem přístupný, obyčejný, všední

prope

skoro, téměř

quaerō, ere, quaesīvī, quaesītum

vyhledávat, vyptávat se, vyslýchat, vyšetřovat

quātenus

jak daleko, do jaké míry, až kam, až pokud

sexus, ūs, m.

pohlaví

sollemnis, e

- sollemne, is, n.

slavnostní, pravidelný

- slavnost, zvyk

supplicō, āre, āvī, ātum +dat.

pokorně prosit, vzývat boha, modlit se k bohu

tamquam

jako

tormentum, ī, n.

samostříl, mučidlo, mučení

triennium, iī, n.

období tří let, tři roky

tūs, tūris, n.

kadidlo

vel

- vel… vel

nebo

- jednak… jednak, i…i, jak… jak

veneror, ārī, ātus sum

uctívat, ctít, klanět se, modlit se, vzývat

[1] atquī „avšak“

[2] Lucīlī: vokativ od Lucīlius, ī, m. „Lucilius“

[3] mīlitō, āre, āvī, ātum „vykonávat vojenskou službu, být na vojně, bojovat“

[4] ideō „proto“

[5] onerārius, a, um „nákladní“

[6] manus, ūs, f. „ruka, hrstka, vojenská jednotka“

[7] ōrāculum, ī, n. „věštba, věštírna, výrok“

[8] Gaius Plinius Caecilius Secundus. Epistulae 10, 96. (Plin. epist. 10, 96)

[9] fuerunt similis amentiae: tzv. gen. vlastnosti, do češtiny lze přeložit adjektivem: „byli podobného šílenství, pomatenosti“, tj. „byli podobně šílení, pomatení, nepříčetní“

[10] solitos esse: inf. pf. od slovesa soleō, ēre, solitus sum, přel. „měli ve zvyku“

[11] quid esset veri: obsahová tázací věta v tzv. druhé závislosti. Konjunktiv imperfekta se zde překládá stejně jako v ostatních obsahových tázacích větách, které jsou závislé na slovese ve vedlejším čase.

[12] sit: konjunktiv tzv. druhé závislosti, přeložte „jestliže je…“

Živá slova

Ad revidendum.

Ars amandi.

Causa bibendi.

Exempli gratia. (E. G.)

Exempli causa. (E. C.)

Gutta cavat lapidem non vi, sed saepe cadendo.

Lucri causa.

Modus operandi.

Modus procedendi.

Modus vivendi.

gutta, ae, f.

kapka

lucrum, ī, n.

zisk, zištnost

lukrativní

operor, ārī, ātus sum

pracovat, provádět, dělat, jednat

operace

prōcēdō, ere, cessī, cessum

postupovat

proces

revideō, ēre

opět vidět, opět se podívat

revize

32. lekce

Gramatika

Slovesa velle, nōlle, mālle

Kromě slovesa esse má latina ještě další nepravidelná slovesa. Patří mezi ně i tři slovesa vyjadřující vůli:

- volō, velle, voluī, –   „chtít“

- nōlō, nōlle, nōluī, –   „nechtít“

- mālō, mālle, māluī, –   „raději chtít“

Tvary

Všechna tři slovesa mají nepravidelné tvary v indikativu prézentu, konjunktivu prézentu a v infinitivu. Tvar konjunktivu imperfekta je odvozen pravidelně od nepravidelného infinitivu (tj. stejným způsobem jako u slovesa esse). V ostatních časech prézentního systému se časují jako slovesa 3. konjugace, v perfektním systému jsou zcela pravidelná. Žádné z těchto sloves nemá pasivum ani gerundivum a gerundium. Imperativ má pouze sloveso nōlle.

Prézentní systém

Indikativ prézentu

sg.

1.

vol-ō chci

nōlō nechci

māl-ō raději chci

2.

vīs

nōn vīs

mā-vīs

3.

vul-t

nōn vult

mā-vult

pl.

1.

vol-u-mus

nōl-umus

māl-umus

2.

vul-tis

nōn vultis

mā-vultis

3

vol-u-nt

nōl-u-nt

māl-unt

Indikativ imperfekta

sg.

1.

vol-ē-bam chtěl jsem

nōl-ē-bam nechtěl jsem

māl-ē-bam raději jsem chtěl

2.

vol-ē-bās

nōl-ē-bās

māl-ē-bās

3.

vol-ē-bat

nōl-ē-bat

māl-ē-bat

pl.

1.

vol-ē-bāmus

nōl-ē-bāmus

māl-ē-bāmus

2.

vol-ē-bātis

nōl-ē-bātis

māl-ē-bātis

3

vol-ē-bant

nōl-ē-bant

māl-ē-bant

Indikativ futura I

sg.

1.

vol-a-m budu chtít

nōl-a-m nebudu chtít

māl-a-m raději budu chtít

2.

vol-ē-s

nōl-ē-s

māl-ē-s

3.

vol-e-t

nōl-e-t

māl-e-t

pl.

1.

vol-ē-mus

nōl-ē-mus

māl-ē-mus

2.

vol-ē-tis

nōl-ē-tis

māl-ē-tis

3

vol-e-nt

nōl-e-nt

māl-e-nt

Konjunktiv prézentu

sg.

1.

vel-i-m ať chci

nōl-i-m ať nechci

māl-i-m ať raději chci

2.

vēl-ī-s

nōl-ī-s

māl-ī-s

3.

vel-i-t

nōl-i-t

māl-i-t

pl.

1.

vel-ī-mus

nōl-ī-mus

māl-ī-mus

2.

vēl-ī-tis

nōl-ī-tis

māl-ī-tis

3

vel-i-nt

nōl-i-nt

māl-i-nt

Konjunktiv imperfekta

sg.

1.

velle-m chtěl bych

nōlle-m nechtěl bych

mālle-m raději bych chtěl

2.

vellē-s

nōllē-s

māllē-s

3.

velle-t

nōlle-t

mālle-t

pl.

1.

vellē-mus

nōllē-mus

māllē-mus

2.

vellē-tis

nōllē-tis

māllē-tis

3

velle-nt

nōlle-nt

mālle-nt

Infinitiv prézentu

velle chtít

nōlle nechtít

mālle raději chtít

Participium prézentu

vol-ē-ns, entis chtějící

nōl-ē-ns, entis nechtějící

māl-ē-ns, entis raději chtějící

Imperativ

sg.

2.

—

nōl-ī! nechtěj!

—

pl.

2.

—

nōl-ī-te! nechtějte!

—

Ve spojení s infinitivem prézentu je imperativ slovesa nōlle další možností, jak v latině vyjádřit zákaz:

nōlī quaerere „neptej se!“  nōlīte quaerere „neptejte se!“

nōlī mīrārī „nediv se!“   nōlīte mīrārī „nedivte se!“

Tvary indikativu futura a konjunktivu imperfekta sloves nōlle a mālle se ve všech osobách kromě 1. osoby singuláru liší pouze tím, že v indikativu futura je jedno -l-, kdežto v konjunktivu imperfekta jsou dvě -ll-.

Perfektní systém

V perfektním systému jsou tvary zcela pravidelné, proto jsou v následujícím přehledu uvedeny pouze tvary první osoby singuláru:

indikativ perfekta

volu-ī

nōlu-ī

mālu-ī

indikativ plusquamperfekta

volu-eram

nōlu-eram

mālu-eram

indikativ futura II

volu-erō

nōlu-erō

mālu-erō

konjunktiv perfekta

volu-erim

nōlu-erim

mālu-erim

konjunktiv plusquamperfekta

volu-issem

nōlu-issem

mālu-issem

infinitiv perfekta

volu-isse

nōlu-isse

mālu-isse

Tato slovesa nemají supinum, a tedy ani tvary odvozené od supinového kmene.

Vyjádření zákazu v latině

Zákaz lze v latině vyjádřit třemi způsoby:

- imperativem nōlī / nōlīte s infinitivem:   nōlī laudāre „nechval“, nōlīte laudāre
„nechvalte“,

- konjunktivem perfekta se záporkou nē:   nē laudāveris „nechval“, nē laudāveritis
„nechvalte“,

- konjunktivem prézentu se záporkou nē:   nē laudēs „nechval“, nē laudētis
„nechvalte“.

Nejsilnější zákaz vyjadřuje konjunktiv perfekta, nejzdvořilejší je zákaz pomocí imperativu nōlī/nōlīte.

Konstrukce po slovesech velle, nōlle, mālle

Po slovesech velle, nōlle a mālle následuje:

- prostý infinitiv

- akuzativ s infinitivem

- konjunktivní věta beze spojky

Prostý infinitiv se používá v případě, že podměty slovesa velle / nōlle / mālle a infinitivu jsou totožné, např.:

Volō discēdere.   Chci odejít. (tj. já chci, já odejdu)

Nōlō illum librum legere.   Nechci číst tu knihu. (tj. já nechci, já nebudu číst)

Mālō tacēre.   Raději chci mlčet. (tj. já raději chci, já budu mlčet)

Akuzativ s infinitivem se používá v případě, že podměty slovesa velle / nōlle / mālle a infinitivu jsou odlišné. V češtině se obvykle používá vedlejší věta žádací se spojkou „aby“, např.:

Volō tē discēdere.   Chci, abys odešel. (tj. já chci, ty odejdeš)

Nōlō tē illum librum legere.   Nechci, abys četl tu knihu. (tj. já nechci, ty nebudeš číst)

Mālō tē tacēre.   Raději chci, abys mlčel. (tj. já raději chci, ty budeš mlčet)

Místo akuzativu s infinitivem se někdy objevuje volně připojený konjunktiv beze spojky. Po čase hlavním se používá konjunktiv prézentu a po čase vedlejším konjunktiv imperfekta, např.:

Volō discēdās.   Chci, abys odešel.

Nōlēbam illum librum legerēs.   Nechtěl jsem, abys četl tu knihu.

Mālō taceās.   Raději chci, abys mlčel.

Sloveso mālle se také často vyskytuje ve spojení se dvěma infinitivy a adverbiem quam „než“. Tato konstrukce vyjadřuje srovnání dvou dějů.

Rōmānī mālēbant pugnāre quam servīre.   Římané chtěli raději bojovat než sloužit.

Rozšíření: Imperativ II

Kromě imperativu, kterým jsme se dosud zabývali, disponuje latina ještě tzv. imperativem II, nazývaným někdy také imperativ futura. Používá se zejména v zákonech a nařízeních. Do češtiny lze přeložit imperativem nebo pomocí přací částice „nechť“ s přítomným časem.

Imperativ II má na rozdíl od imperativu I také tvary pro třetí osobu singuláru a plurálu. Imperativ II se tvoří od sloves všech konjugací pomocí přípon -tō (2. a 3. os. sg.), -tōte (2. os. pl.) a -ntō (3. os. pl.).

1. konjugace

2. konjugace

3. konjugace

3. konjugace,

typ capiō

4. konjugace

2. sg.

laud-ā-tō

chval,

nechť chválíš

mon-ē-tō

napomínej,

nechť napomínáš

leg-i-tō

čti,

nechť čteš

cap-i-tō

chytej,

nechť chytáš

aud-ī-tō

slyš,

nechť slyšíš

3. sg.

laud-ā-tō

nechť chválí

mon-ē-tō

nechť napomíná

leg-i-tō

nechť čte

cap-i-tō

nechť chytá

aud-ī-tō

nechť slyší

2. pl.

laud-ā-tōte

chvalte,

nechť chválíte

mon-ē-tōte

napomínejte,

nechť napomínáte

leg-i-tōte

čtěte,

nechť čtete

cap-i-tōte

chytejte,

nechť chytáte

aud-ī-tōte

slyšte,

nechť slyšíte

3. pl.

laud-a-ntō

nechť chválí

mon-e-ntō

nechť napomínají

leg-u-ntō

nechť čtou

cap-i-u-ntō

nechť chytají

aud-i-u-ntō

nechť slyší

Deponentní slovesa imperativ II nemají, ale některá nepravidelná slovesa ano. Z dosud probraných jsou to slovesa esse a nōlle:

2. sg.

es-tō

buď, nechť jsi

nōl-ī-tō

nechtěj, nechť nechceš

3. sg.

es-tō

budiž, nechť je

nōl-ī-tō

nechť nechce

2. pl.

es-tōte

buďte, nechť chválíte

nōl-ī-tōte

nechtějte, nechť nechcete

3. pl.

s-u-ntō

nechť chválí

nōl-u-ntō

nechť nechtějí

U slovesa sciō, scīre nahrazuje imperativ II tvary imperativu I (scītō „věz“, scītōte „vězte), viz také 7. lekce.

Slovní zásoba

abiciō, ere, iēcī, iectum

odhodit, zahodit

aliter

jinak

amābilis, e +dat.

laskavý, milý (někomu)

amplector, ī, amplexus sum

obejmout, oblíbit si

bal(i)neum, ī, n.

- bal(i)nea, ōrum, n. / bal(i)neae, ārum, f.

koupel, lázeň

- lázně

cūriōsus, a, um

zvědavý

custōdiō, īre, īvī, ītum

hlídat, chránit, střežit

dēmum

konečně, teprve

distinguō, ere, stīnxī, stīnctum

rozlišit, rozeznat, stanovit, určit

dōnō, āre, āvī, ātum

darovat

etiamsī

i když, ačkoliv, i kdyby

focus, ī, m.

krb, ohniště,

īnferior, ius

nižší, níže postavený, horší

intrō, āre, āvī, ātum

vejít, vstoupit

īrācundus, a, um

popudlivý, náchylný ke zlosti, prchlivý

īrāscor, ī, īrātus sum +dat.

zlobit se, být rozzloben

laetitia, ae, f.

radost, veselost

magnitūdō, inis, f.

velikost

marītus, ī, m.

manžel

mātrōna, ae, f.

paní (zvl. vznešená, s dobrými mravy), manželka

nūbō, ere, nūpsī, nūptum +dat.

vdát se za koho, vzít si koho

occupātus, a, um

zaměstnaný, zaneprázdněný

onerō, āre, āvī, ātum

naložit, obtěžkat, zahrnout (něčím)

palaestra, ae, f.

hřiště, cvičiště

Phoebus, ī, m.

Foibos (Apollónovo příjmení), Apollón

potius

spíše

quārē

proč

querēla, ae, f.

stížnost, nářek

rādīx, īcis, f.

kořen, původ

recitō, āre, āvī, ātum

předčítat (zprávy, listiny, svoje literární díla)

sapiō, ere, sapiī, –

chutnat, být rozumný, rozumět, mít rozum

scūtum, ī, n.

štít

sempiternus, a, um

věčný, trvalý, stálý

ūnā

- ūnā cum

společně, spolu, zároveň

- společně s

vel

nebo

vellō, ere, vellī, vulsum

škubat, trhat, rvát

velō, āre, āvī, ātum

zahalit, zakrýt, pokrýt, obléct

verberō, āre, āvī, ātum

bít, bičovat, tlouct

vērē

pravdivě, podle pravdy, správně

verēcundia, ae, f.

skromnost, slušnost, úcta

Vestālis, e

- Vestālis, is, f.

Vestin

- Vestálka

volō, āre, āvī, ātum

letět, létat

Cvičení

1.  Doplňte tabulku

laudāre

esse

velle

nōlle

mālle

laudat

laudābis

laudās

laudant

laudāvērunt

laudent

laudāverant

laudātis

laudātur

laudāveritis

laudāns

laudāte

laudāvistī

laudāvissem

laudārēs

laudābō

laudāvisse

laudābat

laudēmus

laudāverō

2.  Vyberte tvary sloves velle, nōlle, mālle

futurum I: velīs, māllent, volēmus, mālēs, nōlet, vellēmus, nōlam, volās, volam, volent, vellās, nōllēs, nōlētis, mālam, malam, mālēs, vellentur

konjunktiv prézentu: volam, malās, malīs, velantur, mālīs, velint, volēmus, volātis, vellit, māllēs, mālim, nōlam, nūllam, nōlī, velās

3.  K rozkazu doplňte zákaz. Vyjádřete ho všemi způsoby.

dēsine   discēdite

timēte   loquere

pergite   portā

exhaurī  permittite

ēgrediminī   cēnsē

currite   improbus sīs

crēde

4.  K zákazu doplňte rozkaz

1. Nōlī hanc epistulam amīcō tuō ostendere.

2. Nōlī flēre.

3. Nōlīte īrāscī.

4. Nōlī uxōrī crēdere. (Plaut. Cas. 387)

5. Id iam ā mē expectāre nōlī. (podle Cic. fin. 2, 35, 118)

6. Nōlīte eum imitārī.

7. Nōlī mihi invidēre.

5.  Sloveso v závorce dejte do správného tvaru

1. Incolae illīus cīvitātis interrogātī sunt, utrum sē trādere Rōmānīs an pugnāre (mālle) _______.

2. Numquam id voluisset; sed sī voluisset, (ego; pārēre) __________. (podle Cic. Lael. 37)

3. Maximē autem date operam ut valeātis, sī nōs vultis (valēre) _________. (Cic. fam. 14, 18, 2)

4. Facile addūcuntur pecūniae magnitūdine, ut (velle) _________ vēndere. (Cic. leg. agr. 2, 72)

5. Tēcum vīvere possem et maximē (velle) _________. (Cic. fam. 5, 15, 2)

6. Etiamsī oppetenda[1] mors esset, domī atque in patriā (morī) (ego; mālle) _________ quam in externīs atque aliēnīs locīs. (Cic. fam. 4, 7, 4)

7. Nōlēbat eum trīstitiā suā trīstem (facere) __________.

6.  Nahraďte český překlad správným latinským výrazem

1. Cum (chtěl) _________ discēdere, ā cōnsulibus retentus est. (podle Cic. ad Q. fr. 3, 2, 2)

2. Percipitis, quid (chci) ________ vel potius quid (nechci) ________ dīcere. (podle Cic. Cael. 69)

3. Ipsī quoque haec possunt facere, sed (nechtějí) ___________. (Sen. epist. 104, 26)

4. Quaesīvit ex hospitibus, utrum legere an ambulāre (raději chtějí) ____________.

5. Quemcumque (chce) __________, cotīdiē videt. (Sen. epist. 55, 11)

6. Sī possem, dolōrem tuum minuere (chtěl bych) ___________.

7. Hominēs hortandī sunt, ut discere (chtěli) __________.

8. (Chceš) ________ scīre, quid vērē (chtěl) ________? (podle Sen. benef. 5, 6, 7)

9. Arbitror eōs id facere (nechtěli) ____________.

10. Dūcunt (toho, který chce) __________ fāta, (toho, který nechce) __________ trahunt. (Sen. epist. 107, 11)

11. Ariston dīcēbat sē (raději chce) ___________ adulēscentem trīstem quam hilarem[2] et amābilem turbae. (Sen. epist. 36, 3)

7.  Doplňujte slovesa velle, nōlle, mālle podle smyslu

1. Tū ____________ domum pulchram emere.

2. Parentēs fīliōs laudāre quam punīre ___________.

3. Ovidius Rōmā discēdere ___________, sed coāctus est.

4. __________ dēcipere amīcum tuum!

5. Nēmō suōs prōdere et urbem hostibus trādere ____________.

6. Omnēs hominēs bonī et probī putārī _____________.

7. Nōs semper laudārī quam vituperārī _____________.

8. Multī ōtium quam glōriam _____________.

9. Sī id facere ____________, etiam patre invītō id facerem.

8.  Rozlište případy, kdy se jedná o prostý infinitiv a kdy o akuzativ s infinitivem

1. Id tē scīre voluī. (Cic. Att. 6, 3, 8)

2. Tē cōgnōscere voluī.

3. Nihil male in eā rē facere voluit.

4. Agrōs emī vult; quaerit pecūniam. (podle Cic. leg. agr. 1, 2)

5. Agrōs in eā regiōne emere vult.

6. Iter per Siciliam facere voluit. (podle Cic. Verr. II 4, 61)

7. Dux urbem vastārī nōluit.

8. Sextum scūtum abicere nōlēbam. (Cic. Att. 15, 29)

9. Nōluī molestus esse.

10. Nōlumus hoc bellum vidērī. (Cic. Phil. 8, 4)

11. Nōlumus ingrātī vidērī.

12. Nōlō tibi umquam dēesse laetitiam. (Sen. epist. 23, 3)

9.  Nahraďte vazbu akuzativu s infinitivem konjunktivní větou a naopak

1. Volō mihi crēdās.

2. Nōlēbāmus vōs dē eā rē loquī.

3. Caesar mē vult esse lēgātum suum. (podle Cic. Att. 2, 19, 5)

4. Ille vōs salvōs esse voluit.

5. Volunt līberīs eius cōnsulātis.

6. Nōluimus ēgrederēminī.

7. Nōlō tē dēcipī.

8. Quid vīs faciam? (Ter. Eun. 1054)

10.  Dejte do závislosti na uvedených výrazech

1. Numquam voluī populō placēre. (Sen. epist. 29, 10)
Seneca dīxit

2. Cūr nōn vult loquī?
Interrogāvimus

3. Nōlī oblīvīscī beneficiōrum meōrum!
Tē hortātus sum

4. Māvult discēdere quam manēre.
Dīcit

5. Nōlunt discere quī numquam didicērunt. (podle Sen. dial. 5, 36, 4)
Seneca scrībit

6. Nōlīte id permittere!
Vōs rogant

11.  Vyberte správný tvar nebo správné tvary

1. Hippodamus nōn rogāvit, num quid (velim, vellem, voluī, volēbam, voluissem, voluerim). (podle Cic. ad Q. fr. 3, 1, 21)

2. Sciō Tuberōnem[3] domī manēre (velle, voluisse). (Cic. Lig. 21)

3. Eius exemplum utinam imperātōrēs nostrī sequī (voluissent, vellent, volēbant, voluerant)! (Nep. Ages. 4, 2)

4. Multum autem interest, utrum peccāre aliquis (nōlit, nōllet, nōn vult) an (nescit, nescīret, nesciat). (Sen. epist. 90, 46)

5. Sententiam meam tibi (ignōtō, ignōtam, ignōtus) esse nōlēbam. (podle Cic. fam. 10, 25, 3)

6. Distinguāmus, utrum aliquis nōn (potest, posset, possit) an (nōlit, nōllet, nōn vult): multōs absolvēmus, sī (coeperimus, coeperāmus) ante iūdicāre quam īrāscī. (Sen. dial. 5, 29, 2)

7. (nōlīte, nōlī) mala tua facere tibi ipse graviōra et tē querēlīs onerāre. (Sen. epist. 78, 13)

8. Nocēre posse et (nōlle, nōn vult, nōluisse, nōlit) laus amplissima est. (Publil. N 21)

12.  Vyberte z nabídky a doplňte do vět. Vymyslete vlastní příklady.

bonus – malus, flēre – gaudēre, ōtiōsus – occupātus, scīre – ignōrāre, tacēre – loquī

1. Multī _______ quam ________ esse mālēbant.

2. Sī hominēs prīncipem crūdēlissimē rēgnantem timent, __________ quam _________ mālunt.

3. Quis māllet ___________ quam ___________ ?

4. Utrum ea, quae futūra sunt, __________ an___________ māvīs?

5. __________ an _________ vidērī māluit?

13.  Odlište tvary slovesa velle od tvarů jiných slov

1. Hieme caput velant.

2. Vīs alterum exemplum? (Sen. epist. 104, 29)

3. Vīs nōbīs est timenda. (podle Cic. Att. 2, 21, 5)

4. Capite velātō in templum intrāre nōn potuērunt.

5. Quaesīvit ā mē vellemne sēcum in castra proficiscī. (podle Nep. Hann. 2, 4, 80)

6. Ingeniī vīs praeceptīs alitur. (podle Sen. epist. 94, 30)

7. Dīc mihi, quaesō:[4] Quis ea est, quam vīs dūcere uxōrem? (Plaut. Aul. 170)

8. Ipse deus, simulatque[5] volam, mē solvet. (Hor. epist. 1, 16, 78)

9. Cōnstituendum est, quid velimus, et in eō persevērandum. (Sen. epist. 23, 8)

10. Plūs tamen vīs potuit quam voluntās patris aut verēcundia aetātis. (Liv. 1, 3, 10)

11. Nōn vīs esse īrācundus? Nē fueris cūriōsus. (Sen. dial. 5, 11, 1)

12. Aquila[6] enim avī (= ave) volat nūllā vehementius. (podle Cic. div. 2, 144)

13. In silvā et in hortō rādīcēs herbārum vellimus.

14.  Ke tvarům imperativu I nebo konjunktivu prézentu doplňte tvary imperativu II pro danou osobu

age, videat, crēdite, putent, iūdicāte, este, capiat, es, agant, pōnite, dent, legat

15.  Nahraďte tvary imperativu I nebo konjunktivu prézentu tvary imperativu II

1. Virginēs Vestāles in urbe custōdiant ______________ ignem focī pūblicī sempiternum. (Cic. leg. 2, 20)

2. Celebrāte __________ illōs diēs cum coniugibus ac līberīs vestrīs. (podle Cic. Catil. 3, 23)

3. Deōrum Mānium iūra sāncta sint __________. (Cic. leg. 2, 22)

4. Huic habē ________ grātiam. (podle Plaut. Most. 1180)

5. Vōs hīc hodiē cēnāte ___________ ambō. (Plaut. Rud. 1423)

6. Poena violātī iūris sit ________. (Cic. leg. 2, 22)

7. Sī dē mē ipsō plūra dīcere vidēbor, ignōscite _________. (podle Cic. Sest. 31)

8. Bonus es _________ .

9. Eum virum optimum esse iūdicāte __________ (podle Cic. S. Rosc. 109)

10. Illum id dīcere crēde _________ .

[1] oppetō, ere, petīvī, petītum „jít něčemu vstříc“, mortem oppetere „zemřít“

[2] hilaris, e „veselý“

[3] Tuberō, ōnis, m. „Tubero“

[4]quaesō „prosím“

[5]simulatque „jakmile“

[6]aquila, ae, f. „orel“

16.  Přeložte do češtiny

1. Nōlī verberāre lapidem, nē perdās manum. (podle Plaut. Curc. 197)

2. Errat, sī quis illōs putat nocēre nōlle: nōn possunt. (Sen. epist. 95, 49)

3. Nūlla est igitur haec amīcitia, cum alter vērum audīre nōn vult, alter ad mentiendum parātus est. (Cic. Lael. 98)

4. Esse quam vidērī bonus mālēbat. (Cic. Catil. 54, 5)

5. Dēsināmus, quod voluimus, velle. (Sen. epist. 61, 1)

6. Quās (= litterās) cum accēperis, faciēs, quod volēs. (Cic. fam. 2, 17, 7)

7. Sī prīncipēs Graeciae vultis esse, castrīs est vōbīs ūtendum, nōn palaestrā. (Nep. Epam. 5, 4)

8. Nōlī metuere; ūnā tēcum bona mala tolerābimus. (Ter. Phorm. 556)

9. Nōlīte existimāre maiōrēs nostrōs armīs rem pūblicam ex parvā magnam fēcisse. (Sall. Catil. 52, 19)

10. Idem velle atque idem nōlle, ea dēmum firma amīcitia est. (podle Sall. Catil. 20, 3)

11. Sī velim nōmināre illōs hominēs, nōnne possum? (podle Cic. Verr. II 4, 14)

12. Sī mē nōlet dūcere uxōrem, genua (eius) amplectar atque obsecrābō. (podle Plaut. Mil. 1239)

13. Utrum māvīs habēre multum an satis? Quī multum habet, plūs cupit. (Sen. epist. 119, 6)

14. Sī vīs vincere īram, nōn potest tē illa (vincere). (Sen. dial. 5, 13, 1)

17.  Přeložte do latiny

1. Zeptali jsme se ho, proč nám nechce dát tu knihu.

2. Učitelé se často žáků neptají, o čem chtějí mluvit.

3. Raději by chtěli být doma než na statku.

4. Nechci, abys to všechno dělal sám.

5. Vysvětlete jim, proč se nepřátelé chtěli zmocnit onoho města.

6. Je třeba se ptát, zda chtějí odejít nebo zda jsou nuceni (odejít).

7. Kdo chce být raději nemocný než zdravý?

8. Je zjevné, že nechtěli být pokládáni za nevzdělané.

9. Nechtěli, abychom byli zanecháni v provincii.

10. Budeš chtít, abych ti poslal dopis?

11. Nedomnívej se, že tenhle člověk splní svoje sliby.

12. Mnozí z nich chtěli raději zemřít než být předáni nepřátelům.

13. Neptejte se mě, co si myslím.

18.  Přečtěte si text a odpovězte na otázky

Epigramy (Martialis)

1. Exigis ut nostros donem tibi, Tucca, libellos.
Non faciam: nam vis vendere, non legere. (Mart. epigr. 7, 77)

2. Laudas balnea versibus trecentis
cenantis bene Pontici, Sabelle,
vis cenare, Sabelle, non lavari.(Mart. epigr. 9, 19)

3. Fugerit an[1] Phoebus mensas cenamque Thyestae
ignoro: fugimus nos, Ligurine, tuam.
Illa quidem lauta est dapibusque instructa superbis,
sed nihil omnino te recitante placet.
Nolo mihi ponas rhombos mullumve bilibrem
nec volo boletos, ostrea nolo: tace. (Mart. epigr. 3, 45)

4. Nubere vis Prisco: non miror, Paula; sapisti.
Ducere te non vult Priscus: et ille sapit. (Mart. epigr. 9, 10)

5. Cum voco te dominum, noli tibi, Cinna, placere:
saepe etiam servum sic resaluto tuum. (Mart. epigr. 5, 57)

6. Quod[2] non argentum, quod non tibi mittimus aurum,
hoc facimus causa, Stella diserte, tua.
Quisquis magna dedit, voluit sibi magna remitti;
fictilibus nostris exoneratus eris. (Mart. epigr. 5, 59)

7. Uxorem quare locupletem ducere nolim
quaeritis? Uxori nubere nolo meae.
Inferior matrona suo sit, Prisce, marito:
non aliter fiunt[3] femina virque pares. (Mart. epigr. 8, 12)

8. Bellus homo et magnus vis idem, Cotta, videri:
sed qui bellus homo est, Cotta, pusillus homo est. (Mart. epigr. 1, 9)

9. Nil[4] recitas et vis, Mamerce, poeta videri.
Quidquid vis esto, dummodo nil recites. (Mart. epigr. 2, 88)

Odpovězte

1. Přepište slovosled následujících veršů:

- Fugerit an Phoebus mensas cenamque Thyestae ignoro.

- Uxorem quare locupletem ducere nolim quaeritis?

2. K jakému substantivu se vztahuje zájmeno tuam?

3. K uvedeným slovům uveďte substantivum, adjektivum nebo zájmeno, se kterým se shodují: cenantis, dapibus, nostros, causa, diserte.

4. Vyhledejte a určete tvary sloves velle, nōlle a mālle.

5. Vyskytuje se v básních ablativ absolutní?

6. Jak se jmenují adresáti epigramů, které Martialis v některých epigramech zmiňuje? Podle tvaru vokativu uveďte nominativ.

7. Obsahují následující věty akuzativ s infinitivem nebo prostý konjunktiv: voluit sibi magna remitti; ducere te non vult Priscus?

8. Určete tvar ponas a zdůvodněte jeho použití.

9. Určete tvary faciam, lavari, nostris, pares, esto, recites.

10. Vyskytuje se v textu neutrum zájmena quisquis?

11. Je tvar ostrea v tomto textu femininum nebo neutrum? Proč?

12. Doplňte správné sloveso: Tullia Ciceroni nupsit, Cicero Tulliam uxorem ________.

13. Vyberte, co Martialis v uvedených epigramech kritizuje: bohatství, špatné básníky, nerovnost mezi muži a ženami, chválení za účelem dosažení nějakého prospěchu, samolibost, obžerství.

[1] an: zde použito místo num

[2] quod: „to, že“

[3] fīunt: „stávají se“

[4] nil: nihil

Slovní zásoba

bellus, a, um

pěkný, hezký, roztomilý

bilībris, e

dvoulibrový

bōlētus, ī, m.

hřib

daps, is, f. (obvykle v pl.)

hostina

disertus, a, um

výřečný, výmluvný

dummodo (s konjunktivem)

jen ať, jen když, jen aby

exigō, ere, ēgī, āctum

požadovat, dokončit, vyhnat

exonerō, āre, āvī, ātum

zbavit nákladu, ulehčit, zbavit povinnosti, závazku

fictilis, e

- fictile, is, n.

hliněný, z hlíny

- hliněná nádoba

lautus, a, um

pěkný, nádherný, skvělý, slušný

locuplēs, ētis

bohatý

mullus, ī, m.

parmice (mořská ryba, oblíbená u Římanů)

omnīnō

vůbec, úplně, celkem, zcela

ostreum, ī, n., pův. ostrea, ae, f.

škeble, ústřice

placēre sibi

líbit se sám sobě, být domýšlivý, samolibý, být spokojen sám se sebou

pusillus, a, um

maličký, nepatrný

resalūtō, āre, āvī, ātum

navzájem pozdravit

rhombus, ī, m.

kambala (mořská ryba)

Thyestēs, ae, m.

Thyestes

Živá slova

Deo volente.

Incidit in Scyllam, qui vult vitare Charybdim.

Noli tangere circulos meos!

Quantum satis. (Q. S.)

Quantum vis. (Q. V.)

Si vis amari, ama!

Si vis pacem, para bellum.

Volens nolens.

circulus, ī, m.

kruh, kolo, kružnice, oběh, kroužek

cirkulace

33. lekce

Gramatika

Sloveso ferō, ferre a jeho složeniny

Sloveso ferō, ferre, tulī, lātum „nést“ je dalším důležitým nepravidelným slovesem, které má řadu složenin.

Tvary

V prézentním systému se sloveso ferō, ferre časuje jako sloveso 3. konjugace, pouze některé tvary má nepravidelné. Tvary perfektního systému se tvoří pravidelně, perfektní a supinový kmen však mají zcela jinou podobu než kmen prézentní.

Prézentní systém

Indikativ prézentu

Indikativ imperfekta

Indikativ

futura I

Konjunktiv

prézentu

Konjunktiv

imperfekta

aktivum

sg.

1.

fer-ō

nesu

fer-ē-bam

nesl jsem

fer-am

ponesu, budu nosit

fer-am

ať nosím

ferre-m

nesl bych, nosil bych

2.

fer-s

fer-ē-bās

fer-ēs

fer-ās

ferrē-s

3.

fer-t

fer-ē-bat

fer-et

fer-at

ferre-t

pl.

1.

fer-i-mus

fer-ē-bāmus

fer-ēmus

fer-āmus

ferrē-mus

2.

fer-tis

fer-ē-bātis

fer-ētis

fer-ātis

ferrē-tis

3

fer-u-nt

fer-ē-bant

fer-ent

fer-ant

ferre-nt

pasivum

sg.

1.

fer-or

fer-ē-bar

fer-ar

fer-ar

ferre-r

2.

fer-ris

fer-ē-bāris

fer-ēris

fer-āris

ferrē-ris

3.

fer-tur

fer-ē-bātur

fer-ētur

fer-ātur

ferrē-tur

pl.

1.

fer-i-mur

fer-ē-bāmur

fer-ēmur

fer-āmur

ferrē-mur

2.

fer-i-minī

fer-ē-bāminī

fer-ēminī

fer-āminī

ferrē-minī

3

fer-u-ntur

fer-ē-bantur

fer-entur

fer-antur

ferre-ntur

Imperativ

2. sg.

fer!

nes!

2. pl.

fer-te!

neste!

Imperativ II

2., 3. sg.

fertō

nechť neseš, nechť nese

2. pl.

fertōte

nechť nesete

3. pl.

feruntō

nechť nesou

Infinitiv prézentu aktiva:

ferre

nést

Infinitiv prézentu pasiva:

ferrī

být nesen

Participium prézentu aktiva:

fer-ē-ns, fere-ntis

nesoucí

Gerundivum:

ferendus, a, um

ten, který má být nesen

Gerundium:

ferendī, ferendō, (ad) ferendum, ferendō

k nesení

Perfektní systém

Tvary perfektního systému jsou pravidelné, tvary aktiva vycházejí z perfektního kmene tul-, tvary pasiva ze supinového kmene lāt-.

Ind. pf.

Ind. plpf.

Ind. fut. II

Konj. pf.

Konj. plpf.

aktivum

sg.

1.

tul-ī

přinesl jsem

tul-eram

dříve jsem přinesl

tul-erō

až přinesu

tul-erim

ať jsem přinesl

tul-issem

byl bych přinesl

2.

tul-istī

tul-erās

tul-eris

tul-eris

tul-issēs

3.

tul-it

tul-erat

tul-erit

tul-erit

tul-isset

pl.

1.

tul-imus

tul-erāmus

tul-erimus

tul-erimus

tul-issēmus

2.

tul-istis

tul-erātis

tul-eritis

tul-eritis

tul-issētis

3

tul-ērunt

tul-erant

tul-erint

tul-erint

tul-issent

pasivum

sg.

1.

lātus, a, um sum

lātus, a, um eram

lātus, a, um erō

lātus, a, um sim

lātus, a, um essem

2.

lātus, a, um es

lātus, a, um erās

lātus, a, um eris

lātus, a, um sīs

lātus, a, um essēs

3.

lātus, a, um est

lātus, a, um erat

lātus, a, um erit

lātus, a, um sit

lātus, a, um esset

pl.

1.

lātī, ae, a sumus

lātī, ae, a erāmus

lātī, ae, a erimus

lātī, ae, a sīmus

lātī, ae, a essēmus

2.

lātī, ae, a estis

lātī, ae, a erātis

lātī, ae, a eritis

lātī, ae, a sītis

lātī, ae, a essētis

3

lātī, ae, a sunt

lātī, ae, a erant

lātī, ae, a erunt

lātī, ae, a sint

lātī, ae, a essent

Infinitiv perfekta aktiva:

tulisse

že přinesl

Infinitiv perfekta pasiva:

lātum, am, um esse

že byl přinesen

Infinitiv futura aktiva:

lātūrum, am, um esse

že přinese

Infinitiv futura pasiva:

lātum īrī

že bude přinesen

Participium perfekta pasiva:

lātus, a, um

ten, který byl přinesen

Participium futura aktiva:

lātūrus, a, um

ten, který chce/hodlá nosit

Supinum:

lātum

Supinum II

—

Složeniny

Složeniny se skládají z předpony a slovesa ferre. V místě kontaktu předpony a slovesa ferre dochází u některých sloves k hláskovým změnám. Některé složeniny mají řadu významů nebo ve spojení s některými substantivy vytvářejí ustálená spojení (viz příslušná hesla ve slovníku).

afferō (adferō), afferre, attulī, allātum   přinášet

auferō, auferre, abstulī, ablātum   odnášet

cōnferō, conferre, contulī, collātum   snášet (dohromady)

dēferō, dēferre, dētulī, dēlātum  snášet (dolů), dopravit, oznámit

differō, differe, distulī, dīlātum  odkládat

differō, differe, —, —  lišit se

efferō, efferre, extulī, ēlātum   vynášet

īnferō, inferre, intulī, illātum   vnést, způsobit (něco)

offerō, offerre, obtulī, oblātum   nabízet

perferō, perferre, pertulī, perlātum   snášet, trpět

prōferō, prōferre, prōtulī, prōlātum  uvádět, citovat, ukazovat, nést dopředu

praeferō, praeferre, praetulī, praelātum   nést před (něčím), dávat přednost (něčemu)

referō, referre, rettulī, relātum   nést zpět, podávat zprávu

sufferō, sufferre, —, —  snášet, trpět

trānsferō, trānsferre, trānstulī, trānslātum   přenášet

Sloveso eō, īre a jeho složeniny

Sloveso eō, īre, iī, itum „jít“ je stejně jako ferō, ferre důležitým nepravidelným slovesem s řadou složenin.

Tvary

Sloveso eō, īre má nepravidelné tvary v prézentním i perfektním systému. V pasivu má pouze tvary pro 3. osobu singuláru, které mají neosobní význam.

Prézentní systém

Indikativ prézentu

Indikativ imperfekta

Indikativ

futura I

Konjunktiv

prézentu

Konjunktiv

imperfekta

aktivum

sg.

1.

e-ō jdu

ī-bam šel jsem

ī-bō půjdu

e-am ať jdu

īre-m šel bych

2.

ī-s

ī-bās

ī-bis

e-ās

īrē-s

3.

i-t

ī-bat

ī-bit

e-at

īre-t

pl.

1.

ī-mus

ī-bāmus

ī-bimus

e-āmus

īrē-mus

2.

ī-tis

ī-bātis

ī-bitis

e-ātis

īrē-tis

3

e-u-nt

ī-bant

ī-bunt

e-ant

īre-nt

pasivum

sg.

1.

2.

3.

ī-tur jde se

ī-bātur šlo se

ī-bitur půjde se

e-ātur ať se jde

īrē-tur šlo by se

pl.

1.

2.

3

Imperativ

2. sg.

ī!

jdi!

2. pl.

ī-te!

jděte!

Imperativ II

2., 3. sg.

ī-tō

nechť jdeš, nechť jde

2. pl.

ī-tōte

nechť jdete

3. pl.

eu-ntō

nechť jdou

Infinitiv prézentu aktiva:

īre

jít

Infinitiv prézentu pasiva:

īrī

že se jde

Participium prézentu aktiva:

i-ē-ns, eu-ntis

jdoucí

Gerundivum:

eundum

(je třeba) jít

Gerundium:

eundī, eundō, (ad) eundum, eundō

k chození

Perfektní systém

Nepravidelnosti v perfektním systému spočívají v tom, že někde se dvě iī zachovávají, jinde se stahují na ī.

Indikativ perfekta

Indikativ plusquamperfekta

Indikativ

futura II

Konjunktiv

perfekta

Konjunktiv

plusquamperfekta

aktivum

sg.

1.

i-ī

přišel jsem

i-eram

(dříve) jsem přišel

i-erō

(až) přijdu

i-erim

ať jsem přišel

ī-ssem

byl bych přišel

2.

ī-stī

i-erās

i-eris

i-eris

ī-ssēs

3.

i-it

i-erat

i-erit

i-erit

ī-sset

pl.

1.

i-imus

i-erāmus

i-erimus

i-erimus

ī-ssēmus

2.

ī-stis

i-erātis

i-eritis

i-eritis

ī-ssētis

3

i-ērunt

i-erant

i-erint

i-erint

ī-ssent

pasivum

sg.

1.

2.

3.

i-tum est

přišlo se

i-tum erat

(dříve) se přišlo

i-tum erit

(až) se přijde

i-tum sit

ať se přišlo

i-tum esset

bylo by se bývalo přišlo

pl.

1.

2.

3

Infinitiv perfekta aktiva:

īsse

že (při)šel

Infinitiv perfekta pasiva:

itum esse

že se šlo

Infinitiv futura aktiva:

itūrum, am, um esse

že bude chodit

Infinitiv futura pasiva:

itum īrī

že se bude chodit

Participium perfekta pasiva:

itum

když se (při)šlo

Participium futura aktiva:

itūrus, a, um

ten, který chce/hodlá jít

Supinum:

itum

Supinum II:

itū

Složeniny

adeō, adīre, adiī, aditum

+ak.

přicházet, jít k

obracet se s prosbou na (někoho)

abeō, abīre, abiī, abitum

odcházet

circumeō, circumīre, circumiī, circumitum

obcházet, obkličovat

coeō, coīre, coiī, coitum

scházet se

exeō, exīre, exiī, exitum

vycházet

ineō, inīre, iniī, initum

vcházet

intereō, interīre, interiī, interitum

hynout

pereō, perīre, periī, —

hynout

praetereō, praeterīre, praeteriī, praeteritum

přecházet, pominout, nezmínit (něco)

redeō, redīre, rediī, reditum

vracet se

subeō, subīre, subiī, subitum

podstupovat

trānseō, trānsīre, trānsiī, trānsitum

přecházet, přejít

vēneō, vēnīre, veniī, —

být prodáván, jít na prodej

Sloveso pereō, īre se používá jako pasivum k perdō, ere „hubit, ničit“. Podobně sloveso vēneō, īre nahrazuje pasivum slovesa vēndō, ere „prodávat“.

Přidáním předpony se některá slovesa stanou přechodnými, na rozdíl od eō, īre se tedy pojí s akuzativem. Jedná se např. o slovesa trānsīre, praeterīre, circumīre nebo subīre.

Některá slovesa mohou být v určitých kontextech a významech přechodná a v jiných nepřechodná. Nepřechodné adīre znamená „přibližovat se, přicházet k“, kdežto přechodné adīre „obracet se s prosbou na“ (např. consulem adeō „obracím se s prosbou na konzula“), „napadnout (vojensky)“, „podstoupit (nebezpečí apod.)“. Podrobné informace o možných významech a vazbách těchto sloves jsou uvedeny ve slovníku.

Pasivum přechodných složenin slovesa eō, īre se neomezuje pouze na 3. osobu singuláru, ale může mít tvary všech osob. Totéž platí i pro jmenné tvary slovesné, zejména pro gerundivum a participium perfekta pasiva. Např. přechodné sloveso adeō v pasivu má následující tvary:

ind. préz.:

adeor „obrací se na mě s prosbou, jsem prošen“, adīris, adītur, adīmur, adīminī, adeuntur

ind. impf.:

adībar, adībāris, adībātur, adībāmur, adībāminī, adībantur

ind. fut. I:

adībor, adīberis, adībitur, adībimur, adībiminī, adībuntur

konj. préz.:

adear, adeāris, adeātur, adeāmur, adeāminī, adeantur

konj. impf.:

adīrer, adīrēris, adīrētur, adīrēmur, adīrēminī, adīrentur

gerundivum:

adeundus, a, um „ten, který má být prošen“

inf. préz. pas.:

adīrī „být prošen“

ind. pf.:

aditus, a, um sum „obrátili se na mě s prosbou“, es, est; aditī, ae, a sumus, estis, sunt

ind. plpf.:

aditus, a, um eram, erās, erat; aditī, ae, a erāmus, erātis, erant

ind. fut. II:

aditus, a, um erō, eris, erit; aditī, ae, a erimus, eritis, erunt

konj. pf.:

aditus, a, um sim, sīs, sit; aditī, ae, a sīmus, sītis, sint

konj. plpf.:

aditus, a, um essem, essēs, esset; aditī, ae, a essēmus, essētis, essent

inf. pf. pas.:

aditum, am, um esse „že se na něj obrátili s prosbou, že byl požádán“

inf. fut. pas.:

aditum īrī „ že se na něj obrátí s prosbou, že bude prošen“

ptc. pf. pas.:

aditus, a, um „ten, na kterého se obrátili s prosbou; který byl požádán“

Častěji se však vyskytují pouze některé pasivní tvary od uvedených sloves.

Tipy: podobnost tvarů

Některé tvary složenin mohou být podobné nebo stejné jako tvary jiných sloves, např.

Veniō, venīre a vēneō, īre

Podobnosti a odlišnosti mezi slovesy veniō, īre „přicházet“ a vēneō, īre „být prodáván“ lze ukázat např. na následujících tvarech:

veniō, īre

vēneō, īre

ind. préz. akt. (2. os. sg.)

venīs

vēnīs

ind. préz. akt. (3. os. pl.)

veniunt

vēneunt

ind. impf. akt. (1. os. sg.)

veniēbam

vēnībam

ind. fut. I. akt. (1. os. sg.)

veniam

vēnībō

konj. préz. akt. (1. os. sg.)

veniam

vēneam

konj. impf. akt. (1. os. sg.)

venīrem

vēnīrem

inf. préz. akt.

venīre

vēnīre

ptc. préz. akt.

veniēns, venientis

vēniēns, vēneuntis

gerundium

(ad) veniendum

(ad) vēneundum

ind. pf. akt.

vēnī

vēniī

ind. plpf. akt (1. os. sg.)

vēneram

vēnieram

ind. fut. II. akt. (1. os. sg.)

vēnerō

vēnierō

konj. pf. akt. (1. os. sg.)

vēnerim

vēnierim

konj. plpf. akt. (1. os. sg.)

vēnissem

vēnīssem

inf. pf. akt.

vēnisse

vēnīsse

Reddō, ere a redeō, īre

Podobně je tomu i u dvojice reddō, ere „vracet (něco)“ a redeō, īre „vracet se“, kde je však mimo jiné jednoznačným rozlišovacím znamením dvojí -dd- u slovesa reddere, např.

reddimus „vracíme“   redīmus „vracíme se“

reddās „ať vrátíš“  redeās „ať se vrátíš“

Podobnosti mohou nastat i u jiných tvarů, např. interierat „dříve zahynul“ (ind. plpf. od slovesa intereō, īre) a intererat „účastnil se“ (ind. impf. od intersum, interesse).

Slovní zásoba

adhortātiō, ōnis, f.

povzbuzení

adimō, ere, ēmī, emptum

vzít, odebrat, zbavit (něčeho)

adlevō (allevō), āre, āvī, ātum

nadzvednout, ulehčit, povzbudit

aspiciō, ere, spexī, spectum

dívat se na (někoho, něco), podívat se, spatřit, pozorovat

aureus, a, um

zlatý

Capitōlium, iī, n.

Kapitolium (výběžek kapitolského vrchu s chrámem), kapitolský vrch

cum… tum

jak… tak

dēlīberō, āre, āvī, ātum

uvažovat, rozvažovat, ptát se na radu

dēserta, ōrum, n.

poušť, pustiny

efflō, āre, āvī, ātum

- animam efflāre

vydechnout

- vydechnout duši, zemřít

Eurōpa, ae, f.

Evropa

explōrō, āre, āvī, ātum

vyzkoumat, vypátrat, vyzvědět

feriō, īre, – , –

bít, tlouct, zabít

ferō, ferre, tulī, lātum

- lēgem ferre

- molestē ferre

nést, držet, snést, vydržet, přinášet, oznamovat, vyprávět, získat

- navrhnout zákon, ustanovit zákon

- těžce nést

forās

ven (na otázku kam)

īnferō, ferre, tulī, lātum

- bellum īnferre +dat.

vnést

- zaútočit na někoho, napadnout někoho

largītiō, ōnis, f.

rozdávání, rozdělování, podplácení, úplatky

ligneus, a, um

dřevěný, ze dřeva

marmor, is, m.

mramor

metallum, ī, n

- metalla, ōrum, n.

kov

- doly

obtineō, ēre, tinuī, tentum

dostat, obdržet, získat, udržet, dokázat

patera, ae, f.

miska

Persae, ārum, m.

Peršané

petō, ere, īvī, ītum

žádat, napadat, utočit, hrozit, jít, mířit, spěchat

plērīque, plēraeque, plēraque

největší část, většina, skoro všichni

postrīdiē

druhého dne, den poté, dalšího dne

praeteritus, a, um

minulý

prōcūrō, āre, āvī, ātum

starat se, mít na starost

redimō, ere, ēmī, emptum

vykoupit, koupit, zpět odkoupit, napravit

rēfert, ferre, tulit, – +gen.

- meā rēfert

záleží (na něčem)

- mně záleží

Rhēnus, ī, m.

Rýn

rūmor, ōris, m.

hukot, hluk, nezaručená zpráva, řeč, drb, veřejné mínění

sitiō, īre, īvī (iī), –

mít žízeň, žíznit

sūmō, ere, sūmpsī, sūmptum

vzít, brát, sníst, nabýt, osvojit si

tūtus, a, um

bezpečný, jistý, bez nebezpečí

vās, vāsis, n. (pl. vāsa, ōrum)

nádoba, pl. nádobí, nářadí

Cvičení

1.  Vyberte tvary vytvořené od slovesa ferre a složenin

ferrō, feram, ferrī, ferris, ferās, ferēs, ferīs, ferītur, fers, ferē, ferrēs, ferant, feruntur, ferentis, ferīte, tulī, sustulī, tuleram, tollī, tolerant, tulissēmus, lātī sunt, lātus fuit, lātus erat

abstuleram, afferunt, affuērunt, āfuistī, afferimus, referent, īnferior, offeris, praefuī, postulet, trānsfer, dēlātum

2.  Vyberte tvary vytvořené od slovesa īre a složenin

eunt, ierō, īs, redīmus, reddimus, redeam, peream, pāream, abeam, habeam, interībis, dēscrībis, trānsīstī, cōnsistis, periit, interes, intererās, interierās, abit, additis, aberat, adieritis, prōderitis, prōdētis, adīs, trāditī, parit

3.  Roztřiďte tvary sloves veniō, venīre a vēneō, vēnīre. Zohledněte délky.

venerunt, venit, venisti, venibis, venieris, venisse, ventum est, veneat, veni, venimus, veniit, venierunt, venero, venibatis, veneuntes, ventum erat, veniebamus, venierat, venibunt, venii, veneunt, venientium

4.  Uveďte, od jakého slovesa jsou utvořeny následující tvary

perlātum esset, collātūrus, cultum est, feriendum, aufertur, sublātus est, occīsī sunt, voluerō, tulērunt, ferēs, ablātus erat, abitūrus, obfuimus, iimus, attulistis, lātus est, ferimur, caveant, extulistī, differunt, rettulit, tollit, offerimus, coeam, dēfuerant

5.  Doplňte slovesné tvary

laudō

ferō

eō

sum

volō

laudās

monēris

laudābis

dīcitur

legī

dīcunt

dictum esset

lēctus sit

mittit

dēfendimur

laudāvimus

audī

quaesīverō

colātis

habuisse

iacite

monēbātur

petīvissētis

ad videndum

victūrum esse

mitterēminī

vastāns

6.  Ke tvarům imperfekta doplňte tvary perfekta

auferēbat, afferēbantur, ferēbāris, īnferēbātur, offerēbās, praeferēbāmus, cōnferēbantur, efferēbāris, perferēbam, differēbātis, ferēbar, referēbant, dēferēbat, offerēbantur

abībat, praeterībāmus, trānsībātur, adībāmur, obībās, coībant, exībam, redībātis, vēnībat, subībantur, ībās

7.  Škrtněte tvary, které nepatří do řady

feriet – auferet – ferent – cōnferēs

ferris – ferrēs – ferimur – fers – fertur

eundum – eundem – subeundam – eundō

perterritum – trānsītum – reditum – praeteritum

aberis – aderis – abieris – prōderis

8.  Přiřaďte tvary a slova, od nichž jsou odvozeny

1. lautum – lautus – lātum – lātus – latus:
lautus, a, um;[1] lavō, āre; lātus, a, um; ferō, ferre; latus, eris, n.

2. ades – adis – addis – addimus – adiimus – adimus – addidimus:
adeō, īre; adsum, adesse; addō, ere

3. ferrīs – ferīs – fers – ferae – feram – ferris – ferī – ferrī:
ferō, ferre; fera, ae, f.; feriō, īre; ferus, a, um; ferrum, ī, n.

4. redit – rediit – reddit – reddidit – reditum – redditum – redimit – rīdet:
redeō, īre; reddō, ere; redimō, ere; rīdeō, ēre

9.  Uveďte další formy pro vyjádření zákazu a doplňte k zákazu rozkaz

nōlī īre, nōlīte trānsferre, nōlī cōnferre, nōlī praeterīre, nōlīte redīre, nōlī auferre, nōlīte trānsīre, nōlīte dēferre, nōlī perferre

10.  Doplňte do vět tvary slovesa īre a jeho složenin

1. Unde illō diē (tū, exīre) __________?

2. Quandō pater tuus domum herī (redīre) __________?

3. Cum lēgātī ē castrīs (exīre) _________ , hostēs eōs aggressī sunt.

4. Omnēs tē petunt et ōrant, nē (abīre) _________.

5. Eurydicē ā serpentis morsū (obīre) __________.

6. Utinam nē illō tempore tanta perīcula (vōs, subīre) __________.

[1] lautus, a, um „pěkný, nádherný, skvělý, slušný“

7. Ea, quae reī pūblicae causā fēcerant, silentiō nōn (ego, praeterīre) ______________.

8. Ea, quae reī pūblicae causā fēcerint, silentiō nōn (ego, praeterīre) ______________.

9. Caesar pontem fēcit, ut mīlitēs commodē flūmen (trānsīre) __________.

10. Nōtum est multōs hominēs illīs temporibus morbīs fameque (perīre) __________.

11. In dēsertīs multum aquae bibite, nē sitī (perīre) __________.

12. Nōn ignōrō quantōs labōrēs tunc (tū, subīre) __________.

11.  Převeďte označenou část věty z aktiva do pasiva nebo naopak

1. Lēgātī paterās aureās Rāmam attulērunt. (podle Liv. 22, 36, 9)

2. Multa simulācra ā Verre ex Siciliā ablāta esse nōtum est.

3. Omnia, quae necessāria sunt, in ūnum locum ā servīs cōnferantur!

4. Multae epistulae tuae mihi ā tabellāriō dēlātae sunt.

5. Rem statim ad senātum dēferunt.

6. Ille ex aedibus Cethegī magnum numerum gladiōrum extulit. (podle Cic. Catil. 3, 8)

7. Imperātum est, ut mīlitēs Rōmānōrum fīnitimīs bellum īnferrent.

8. Hīs rēbus cōnfirmātīs sē statim signa trānslātūrōs esse cōnfirmant (podle Caes. civ. 1, 74, 3)

9. Lēx dē dictātōre creandō ab iīs lāta est.

12.  Slovo v závorce dejte do správného tvaru (je-li více možností, uveďte, jaké jsou mezi nimi rozdíly)

1. Idque ita āctum esset, nisi Curiōnēs[1] rem ante ad Pompeium (dēferre) _________. (Cic. Att. 2, 24, 3)

2. Lēgātī Rōmānōs petēbant, nē sibi bellum (īnferre) __________.

3. Hic cum sēmianimis[2] dē templō (efferre) _________, cōnfēstim[3] animam efflāvit. (Nep. Paus. 5, 4)

4. Hic servō spē lībertātis magnīsque persuādet praemiīs, ut litterās ad Caesarem (dēferre) _________. (Caes. Gall. 5, 45, 3)

5. Quaesīvimus, quis lēgem (ferre) ___________.

6. Da operam, nē quid (praeterīre) ____________.

7. Quid ego faciam? Maneam an (abīre) ________? (Plaut. Curc. 589)

8. Itaque tum illōs (exīre) ________ iussit. (Cic. nat. 2, 11)

9. Neque ūllī cīvitātī Germānōrum persuādērī potuit, ut Rhēnum (trānsīre) ____________. (Caes. Gall. 5, 55, 2)

10. Iste, sī id portāre potuisset, nōn (dubitāre) __________ auferre. (Cic. Verr. II 4, 119)

11. Nōn molestē (ferre) ________, sī id ita esset.

12. Cape hoc argentum ac (dēferre) ____________! (Ter. Haut. 831)

13.  Utvořte gerundium nebo gerundivum od uvedených sloves a doplňte ho do vět

1. Multa (praeterīre) __________ sunt et tamen multa dīcuntur. (Cic. nat. deor. 2, 131)

2. Sīc et ad (subīre) __________ perīculum et ad (vītāre) ________ multum fortūna valuit. (Caes. Gall. 6, 30, 4)

3. Cum magistrātuum (creāre) __________ tempus esset, Rōmam rediit. (Liv. 41, 14, 9)

4. Caesar statuit sibi Rhēnum esse (trānsīre) ____________. (podle Caes. Gall. 4, 16, 1)

5. Satis dē iniūriā (īnferre) _________ dictum est. (Cic. off. 1, 8, 27)

6. (ferre) _________ tibi meus error est. (podle Cic. Att. 12, 43, 2)

7. Nam aut omnia occultē (referre) _________ fuērunt aut apertē omnia. (Cic. Flacc. 44)

8. Exī, exī! (exīre) _______ hercle[4] tibi hinc est forās. (podle Plaut. Aul. 40)

14.  Vyberte správný tvar nebo správné tvary

1. Cēteram praedam omnēs (cōnferre, cōnferrī) iussit. (podle Liv. 38, 23, 10)

2. Vidētis quantum facinus ad vōs (dēlātum esse, dēlātum sit, dēferant, dēferrētur). (podle Cic. Catil. 4, 6)

3. Eam ipsam tibi epistulam mīsissem, nisi audīvissem postrīdiē tē māne ē Tusculānō (exeundum esse, exitūrum esse, exitūram esse, exitum esse). (Cic. fam. 9, 2, 1)

4. In contrāriam partem (īre, īrī) vidēbātur.

5. Ille, quem dēfendis, spērat sē absolūtum (īre, īrī). (podle Cic. Sull. 21)

6. Dolēbam, patrēs cōnscrīptī, rem pūblicam brevī tempore (peritūram esse, pereundam esse, perītam esse, perītum īrī). (podle Cic. Phil. 2, 37)

7. Senātōrēs cēnsēbant hostī obviam (eundum, eundō, itūrum) esse.

8. Tū, tū, Antōnī, causam bellī contrā patriam (īnferendī, īnferendam, īnferendō) dedistī. (podle Cic. Phil. 2, 53)

15.  Nahraďte označená slova synonymy odvozenými od sloves ferre a īre

1. Herī nōbīs nuntiāvit sē mox ex urbe ēgressūrum esse.

2. Queruntur magnam pecūniam sibi ademptam esse.

3. Passī sunt tamen hunc dolōrem. (Liv. 8, 4, 7)

4. Quid novī mihi adportās?

5. Utinam nē glōriam suam bonō pūblicō praepōnerent!

6. Hannibalem Alpēs cum exercitū trānsgressum esse nōtum est.

7. Volō veniās.

8. Multī eōrum vulneribus acceptīs mortuī sunt.

9. Vīcēsimō diē, postquam ā tē discesseram, epistula mihi adportāta est.

10. Lēgātīs imperāvit, ut omnibus rēbus explōrātīs statim regrederentur.

11. Ea, quae ab illō homine dicta sunt, omittam et tantum dē factīs eius dīcam.

16.  Místo českého výrazu doplňte latinský ekvivalent

1. Id, quod volēmus, facile (odneseme) __________. (podle Cic. Att. 14, 20, 5)

2. Huic utinam aliquando grātiam referre (můžeme) ___________! (Cic. fam. 14, 4, 2)

3. (dáváš přednost) _________ mē aliīs; hoc tōtum meā causā facis. (Sen. benef. 6, 13, 4)

4. Ea omnis pecūnia posterō tempore Athēnās (byly přeneseny)[5] ____________. (Nep. Alc. 3, 1)

5. Omnia (nezmíním, opomenu) ___________ quae mihi turpia dictū vidēbuntur. (Cic. Verr. II 1, 32)

6. Citō (odejděme) ____________.

7. Prōmīsērunt sē quam celerrimē ad nōs (se vrátí) ____________ .

8. Tē id (těžce neseš) _______________ sciō. (podle Cic. Att. 1, 12, 3)

9. Mīrāmur eōs virōs ad arma contra istum hominem (šli) __________. (podle Cic. Verr. II 1, 113)

17.  Doplňte výrazy do vět

abeat, dēferuntur, differrī, īmus, rettulit, tulī

1. ______ ne sessum? (podle Cic. de orat. 3, 17)

2. Ei ille prō meritīs posteā grātiam _________. (podle Nep. Them. 8, 7)

3. Haec ad Antonium statim per Graecōs ____________ . (Caes. Gall. 3, 30, 6)

4. Servium discessisse Athēnīs molestē ___________. (Cic. fam. 6, 4, 5)

5. Nec iam poterat bellum _________ . (Liv. 2, 30, 8)

6. Dīc ei, ut _____________.

18.  Vyberte z nabídky význam, který mají složeniny slovesa ferre v jednotlivých větách (některé významy nemusí být ve větách zastoupeny)

Auferre: odstranit; jít pryč, vzdálit se; odnést; ukrást; vzít; zahubit

1. Aufer tē domum, abscēde[6] hinc, nē molestus sīs. (Plaut. Asin. 469)

2. Properāte, auferte mēnsam. (Plaut. Truc. 364)

3. Abstulit illī nūper fortūna mātrem. (Sen. dial. 12, 18, 7)

4. Custōdiendus es, nē quid auferās. (podle Cic. div. in Caec. 51)

5. Plūs tibi virtūs tua dedit quam fortūna abstulit. (Cic. fam. 5, 18, 1)

Cōnferre: snášet (na jedno místo); přispět (k něčemu); porovnat; radit se; odebrat se (někam); odevzdat, svěřit

1. Aspicite ipsum, cōnferte crīmen cum vītā. (Cic. Sull. 74)

2. Effugiunt statim ex urbe tribūnī plēbis sēque ad Caesarem cōnferunt. (Caes. civ. 1, 5, 5)

3. Quō mē miser cōnferam? Quō vertam? In Capitōliumne? (Cic. de orat. 3, 214)

4. Multum mihi cōntulērunt ad bonam valētūdinem amīcī, quōrum adhortātiōnibus, vigiliīs, sermōnibus adlevābar. (Sen. epist. 78, 4)

5. Hāc rē nuntiātā Caesar celeriter sarcinās[7] cōnferrī iussit. (podle Caes. Gall. 7, 18, 4)

Referre: nést zpět; opakovat, opětovat; vztahovat k něčemu, posuzovat podle něčeho; oznámit, podat zprávu; citovat, uvést

rēfert: záleží (na něčem)

1. Exemplum Epicūrī referam. (Sen. epist. 21, 3)

2. Rēfert quam bene vīvās, nōn quam diū (vīvās). (podle Sen. epist. 101, 15)

3. Hic plūs bibit, ille minus: quid rēfert? Uterque nōn sitit. (Sen. epist. 85, 23)

4. Statim eum tibi mittō, ut ā tē mihi epistulam referat. (podle Cic. Att. 4, 11, 2)

5. Dē rē pūblicā prīmum ac dē prōvinciīs ambō cōnsulēs ad senātum rettulērunt. (Liv. 26, 27, 17)

6. Numquam ego illī possum grātiam referre. (podle Plaut. Most. 214)

7. Omnēs et metūs et aegritūdinēs ad dolōrem referuntur. (podle Cic. fin. 1, 12, 41)

19.  Přeložte do češtiny

1. Auferēre (= auferēris), nōn abībis, sī ego fustem sūmpserō. (podle Plaut. Amph. 357)

2. Et quae praeteriērunt et quae futūra sunt, absunt. (Sen. epist. 74, 34)

3. Nōn est dare nec accipere in dexteram manum ex sinistrā trānsferre. (Sen. benef. 5, 8, 1)

4. Mihi quidem in vītā servanda (esse) vidētur illa lēx, quae in Graecōrum convīviīs obtinētur: „Aut bibat,“ inquit, „aut abeat.“ (Cic. Tusc. 5, 41, 18)

5. Nōn est itum obviam: nē tum quidem cum īrī maximē dēbuit. (Cic. Att. 2, 1, 5)

6. Eīsdem temporibus Persārum rēx Dārīus ex Asiā in Eurōpam exercitū trāiectō Scythīs bellum īnferre dēcrēvit. (Nep. Milt. 3, 1)

7. Deōs atque amīcōs iit salūtātum ad forum. (Plaut. Bacch. 347)

8. Iam illa, quae leviōra vidēbuntur, ideō praeterībō, quod[8] mēnsās Delphicās[9] ē marmore, crātērās[10] ex aere pulcherrimās, vim maximam vāsōrum Corinthiōrum[11] ex omnibus aedibus sacrīs abstulit Syracusīs. (Cic. Verr. II 4, 131)

9. Ad trēs virōs[12] iam ego dēferam nōmen tuum. (Plaut. Aul. 416)

10. Dē Cn. Minūciō, quem tū quibusdam litterīs ad caelum laudibus extulistī, rūmōrēs dūriōrēs erant. (Cic. fam. 12, 25a, 2)

11. Nōbīscum versārī iam diūtius nōn potes; nōn feram, nōn patiar, nōn sinam. (Cic. Catil. 1, 10)

12. Ēpīrōtae[13] Rōmam missī senātum adiērunt. (Liv. 36, 35, 11)

13. Īte, cōnsulēs, redimite armīs cīvitātem, quam aurō maiōrēs vestrī redēmērunt. (Liv. 9, 4, 6)

14. Ac vidē quid differat inter meam opīniōnem ac tuam. (Cic. div. in Caec. 61)

20.  Přeložte do latiny

1. Mlč a odejdi!

2. Obyvatelé provincie se obrátili na konzuly a stěžovali si na nespravedlnost římských úředníků.

3. Chtěli jsme, aby ten člověk ihned odešel.

4. Strážci na pánův rozkaz pečlivě hlídali, aby zloději nic neodnesli.

5. Zdálo se, že je třeba tu věc odložit na (ad) jinou dobu.

6. Po té, co to bylo oznámeno, řekli, že podají o všem zprávu senátu.

7. Kéž bych se byl mohl odvděčit těm, kteří mi pomohli.

8. Lidem, kteří byli donuceni odejít do vyhnanství, byla dána možnost vrátit se beztrestně do Říma.

9. Odkládáním ničeho nedosáhneš.

10. Musel donést zpět všechny věci, které nám sebral.

21.  Uveďte co nejvíce slov přejatých do češtiny, která vycházejí z tvarů sloves ferre, īre a jejich složenin

22.  Přečtěte si text a odpovězte na otázky

Themistocles (Nepos,[14] upraveno)

Cum pecunia publica, quae ex metallis redibat, largitione magistratuum quotannis interiret, Themistocles persuasit populo ut ea pecunia classis centum navium aedificaretur. Qua celeriter effecta primum Corcyraeos fregit, deinde maritimos praedones consectando mare tutum reddidit. Ita Athenienses cum divitiis ornavit, tum etiam peritissimos belli navalis fecit.

Id quantae saluti fuerit universae Graeciae, bello cognitum est Persico. Nam cum Xerxes et mari et terra bellum universae inferret Europae cum tantis copiis, quantas neque ante nec postea habuit quisquam (huius enim classis 1200 navium longarum fuit, quam 2000 onerariarum sequebantur, terrestris autem exercitus 700 peditum, equitum 400 milia fuerunt), huius de adventu cum fama in Graeciam esset perlata et maxime Athenienses peti dicerentur propter pugnam Marathoniam, miserunt (legatos) Delphos consultum, quid facerent[15] de rebus suis. Deliberantibus Pythia respondit, ut moenibus ligneis se munirent. Id responsum cum intellegeret nemo, Themistocles persuasit consilium esse Apollinis, ut in naves se suaque conferrent:[16] (dixit) eum[17] enim a deo significari murum ligneum. Tali consilio probato addunt ad superiores totidem naves triremes suaque omnia, quae moveri poterant, partim Salamina partim Troezena deportant: arcem sacerdotibus paucisque maioribus natu ac sacra procuranda tradunt, reliquum oppidum relinquunt.

Huius consilium plerisque civitatibus displicebat et in terra dimicari magis placebat. Itaque missi sunt delecti (viri) cum Leonida, Lacedaemoniorum rege, ut Thermopylas occuparent neque longius barbaros progredi paterentur. Hi vim hostium non sustinuerunt eoque loco omnes interierunt.

Odpovězte

1. Najděte tvary sloves ferre, ire a jejich složenin a určete je.

2. V jakém pádu jsou spojení pecunia publica a ea pecunia?

3. Od jakého slovesa je odvozen tvar delecti?

4. Určete tvary: consectando, deliberantibus, praedones, reliquum, relinquunt.

5. Najděte v textu ablativy absolutní.

6. Vyskytuje se v textu vazba nominativu s infinitivem?

7. Určete typy vět: quantae saluti fuerit universae Graeciae a quantas neque ante nec postea habuit quisquam.

8. Rozepište číslovky slovy.

9. Určete tvar procuranda a zdůvodněte, proč je zde použit (o jakou vazbu se jedná,…).

10. Jak se nazývá tvar consultum? Vyjádřete větu miserunt (legatos) Delphos consultum pomocí jiných gramatických prostředků.

11. Nahraďte tvar interierunt synonymy.

12. Kolik měli Athéňané lodí, když odjížděli na Salamínu?

13. Víte, zda byl Themistoklés poražen?

Vyberte pravdivá tvrzení

Athéňané se v boji s Xerxem naučili vést války na moři.

Xerxes měl spadeno obzvláště na Athéňany.

Veškeré obyvatelstvo bylo evakuováno z Athén na Salamínu.

Themistoklés zajistil bezpečnost na moři tím, že porazil Korkyru.

Athéňané se rozhodli k obraně na moři na základě výroku delfské věštírny a její interpretace Themistoklem.

Loďstvo muselo být postaveno za soukromé peníze, protože veřejné peníze úředníci rozdali.

Athéňané si odvezli na Salamínu i movitý majetek.

Slovní zásoba

cōnsector, ārī, ātus sum

pronásledovat

Corcraeī, ōrum, m.

obyvatelé Korkyry

efficiō, ere, fēcī, fectum

způsobit, udělat, vykonat

Leōnidās, ae, m.

Leonidas

nāvālis, e

námořní, lodní

onerārius, a, um

nákladní

partim

- partim… partim

zčásti, částečně

- jednak… jednak, zčásti… zčásti

Persicus, a, um

perský

praedō, ōnis, m.

lupič, pirát

redeō, īre, iī, itum

vracet se, plynout (o výnosu)

Salamis, īnis, f. (ak. Salamīna)

Salamína

salūs, ūtis, f.

- salūtī esse

záchrana, blaho, spása

- být k záchraně, k prospěchu

terrestris, e

pozemský, pozemní

totidem

právě tolik, stejný počet

trirēmis, is, f.

trojřadka

Troezēn, ēnis, f. (ak. Troezēna)

Troizéna (přímořské město na Peloponésu)

valeō, ēre, valuī, – , valitūrus

být silný, mít moc, dařit se, hodit se, mít význam, účel, mířit (někam)

Themistoclēs, is, m.

Themistoklés

[1] Cūriō, ōnis, m. „Curio, řím. příjmení v rodě Scriboniů“

[2] sēmianimis, e „polomrtvý, položivý“

[3] cōnfēstim „ihned, okamžitě“

[4] hercle „při Herakleovi, zajisté“

[5] Pozor na rozdíl v čísle mezi českým „peníze“ a latinským pecūnia.

[6] abscēdō, ere, cessī, cessum „odejít“

[7] sarcina, ae, f. „balík, vojenské zavazadlo“

[8] quod „to, že“

[9] Delphicus, a, um „delfský“

[10] crātēra, ae, f. „nádoba, džbán na olej, nádoba na míšení vody a vína“

[11] Corinthius, a, um „korinstký“

[12] trēs virī / triumvirī: tříčlenný sbor úředníků, který vykonával různé funkce, např. triumvirī capitālēs (výkon trestu smrti, dozorci ve vězení), trimuvirī nocturnī (hlídali v noci město), triumvirī monetālēs (správci mincovny) atp.

[13] Ēpīrōtēs, ae, m. „obyvatel Epeiru“

[14] Cornelius Nepos. De viris illustribus, Themistocles 2, 2 – 3, 1. (Nep. Them. 2, 2 – 3, 1)

[15] facerent: deliberativní konjunktiv imperfekta vyjadřující současnost se slovesem miserunt, přeložte „co mají…“

[16] conferrent: čas konjunktivu určuje sloveso persuasit (tzv. konjunktiv druhé závislosti)

[17] eum: zde přeložte „to“, zájmeno se shoduje s murum ligneum.

Živá slova

Ad referendum.

Confer (cf.).

Fortuna opes auferre, non animum potest.

Relata refero.

Timeo Danaos et dona ferentes.

Ad eundum quo nemo ante iit.

Aut bibat aut abeat.

Fama crescit eundo.

Ibis redibis non morieris in bello.

Ite, missa est.

Quod periit, periit.

Sic itur ad astra.

Sic transit gloria mundi.

opēs, um, f.

bohatství, moc

34. lekce

Gramatika

Sloveso fīō, fierī

Sloveso fīō, fierī, factus sum „stát se, stávat se“ má ve větě srovnatelné významy a funkce jako české sloveso „stát se“. Kromě toho také nahrazuje pasivum slovesa faciō, ere.

Tvary

Sloveso fīō, fierī má pouze některé tvary, ostatní jsou doplňovány tvary slovesa facere nebo slovesa esse.

Prézentní systém

Většina tvarů prézentního systému má aktivní koncovky, pouze infinitiv má pasivní zakončení na -rī.

Participium prézentu sloveso fīō, fierī nemá, gerundivum přejímá od slovesa faciō, ere.

indikativ prézentu

indikativ imperfekta

indikativ

futura I

konjunktiv

prézentu

konjunktiv

imperfekta

sg.

1.

fī-ō

stávám se

fī-ē-bam

stával jsem se

fī-am

stanu se

fī-am

ať se stanu

fiere-m

stal bych se

2.

fī-s

fī-ē-bās

fī-ēs

fī-ās

fierē-s

3.

fi-t

fī-ē-bat

fī-et

fī-at

fiere-t

pl.

1.

fī-mus

fī-ē-bāmus

fī-ēmus

fī-āmus

fierē-mus

2.

fī-tis

fī-ē-bātis

fī-ētis

fī-ātis

fierē-tis

3

fī-unt

fī-ē-bant

fī-ent

fī-ant

fiere-nt

Imperativ

2. sg.

fī!

staň se!

2. pl.

fī-te!

staňte se!

Infinitiv prézentu

fierī

stávat se

Participium prézentu aktiva:

—

Gerundivum:

faciendus, a, um

ten, který má být udělán, který se má stát

Perfektní systém

V perfektním systému má fīō, fierī pasivní tvary slovesa faciō, ere. Z aktivních tvarů má participium futura aktiva a infinitiv futura aktiva, které přejímá od slovesa esse.

ind. pf.

ind. plpf.

ind. fut. II

sg.

1.

factus, a, um sum

stal jsem se

factus, a, um eram

dříve jsem se stal

factus, a, um erō

až se stanu

2.

factus, a, um es

factus, a, um erās

factus, a, um eris

3.

factus, a, um est

factus, a, um erat

factus, a, um erit

pl.

1.

factī, ae, a sumus

factī, ae, a erāmus

factī, ae, a erimus

2.

factī, ae, a estis

factī, ae, a erātis

factī, ae, a eritis

3

factī, ae, a sunt

factī, ae, a erant

factī, ae, a erunt

konj. pf.

konj. plpf.

sg.

1.

factus, a, um sim

ať jsem se stal

factus, a, um essem

byl bych se stal

2.

factus, a, um sīs

factus, a, um essēs

3.

factus, a, um sit

factus, a, um esset

pl.

1.

factī, ae, a sīmus

factī, ae, a essēmus

2.

factī, ae, a sītis

factī, ae, a essētis

3

factī, ae, a sint

factī, ae, a essent

Infinitiv perfekta:

factum, a, um esse

že se stal

Infinitiv futura aktiva:

futūrum, am, um esse (fore)

že se stane

Infinitiv futura pasiva:

factum īrī

že bude udělán

Participium perfekta pasiva:

factus, a, um

ten, který se stal

Participium futura aktiva:

futūrus, a, um

ten, který chce / hodlá se stát

Supinum:

—

Supinum II

—

Místo infinitivu futūrum, am, um esse lze použít tvar fore.

Tvary perfektního systému lze překládat jak pomocí slovesa „stát se“, tak pomocí sloves „dělat“ nebo „být“. Překlad se volí na základě významu v konkrétní větě.

Významy a použití

Sloveso fīō, fierī může mít několik významů

- „stát se, stávat se (někým, něčím, nějakým)“

- „být dělán“, tj. pasivum slovesa faciō, ere

- „stát se, přihodit se“

Ve významu „stát se někým, něčím, nějakým“ funguje sloveso fierī ze syntaktického hlediska stejně jako sponové sloveso esse. Substantivum nebo adjektivum, které vyjadřuje kým, čím nebo jakým se podmět stává, je ve stejném pádě jako podmět a shoduje se s ním také v dalších gramatických kategoriích. V češtině je sponové jméno obvykle v 7. pádě.

Amīcus meus magister bonus est.   Můj přítel je dobrým učitelem.

Amīcus meus magister bonus fit.   Můj přítel se stává dobrým učitelem.

Sciō amīcum meum magistrum bonum esse.   Vím, že můj přítel je dobrým učitelem.

Sciō amīcum meum magistrum bonum fierī.   Vím, že se můj přítel stává dobrým učitelem.

Ve významu „stát se, přihodit se“ se sloveso fīō, fierī používá pouze ve 3. osobě singuláru nebo plurálu, např.

hoc saepe fit   to se často stává

haec aliter facta sunt   to se stalo jinak, tyto věci se staly jinak

Složeniny slovesa faciō

Sloveso fīō, fierī nahrazuje pasivum (vyjma gerundiva) nejen slovesa faciō, ere, ale i některých jeho složenin.

Složeniny, které obsahují sloveso faciō v nezměněné podobě, tvoří pasivum pomocí slovesa fīō, fierī. První složka těchto složenin není předložkou a má dvě slabiky, např.:

pate-faciō, ere

odkrýt, odhalit

pate-fīō, fierī

být odkryt, odhalen

cale-faciō, ere

ohřívat

cale-fīō, fierī

být ohříván

assue-faciō

zvykat (někoho na něco)

assue-fīō

být přivykán, zvykat si

Naopak složeniny, v nichž se -faciō změnilo na -ficiō, mají pasivum zcela pravidelné jako všechna ostatní slovesa typu capiō. Většinou mívají jednoslabičnou předponu.

cōn-ficiō, ere

dokončit

cōn-ficior, cōn-ficī

být odkryt, odhalen

af-ficiō, ere

opatřit (někoho něčím)

af-ficior, af-ficī

být opatřen čím

ef-ficiō, ere

způsobit

ef-ficior, ef-ficī

být způsobován

Slovesa meminī, ōdī

Slovesa meminī, meminisse „pamatovat si“ a ōdī, ōdisse „nenávidět“ mají pouze tvary od perfektního kmene, avšak s významem časů a způsobů tvořených od kmene prézentního. Označují se proto jako préteritoprézentní. Tvary perfekta mají význam prézentu, tvary plusquamperfekta mají význam imperfekta a tvary futura II mají význam futura I. Platí to jak pro indikativ, tak pro konjunktiv.

Indikativ perfekta

sg.

1.

memin-ī pamatuji se

ōd-ī nenávidím

2.

memin-istī

ōd-istī

3.

memin-it

ōd-it

pl.

1.

memin-imus

ōd-imus

2.

memin-istis

ōd-istis

3

memin-ērunt

ōd-ērunt

Indikativ plusquamperfekta

sg.

1.

memin-eram pamatoval jsem si

ōd-eram nenáviděl jsem

2.

memin-erās

ōd-erās

3.

memin-erat

ōd-erat

pl.

1.

memin-erāmus

ōd-erāmus

2.

memin-erātis

ōd-erātis

3

memin-erant

ōd-erant

Indikativ futura II

sg.

1.

memin-erō budu si pamatovat

ōd-erō budu nenávidět

2.

memin-eris

ōd-eris

3.

memin-erit

ōd-erit

pl.

1.

memin-erimus

ōd-erimus

2.

memin-eritis

ōd-eritis

3

memin-erint

ōd-erint

Konjunktiv perfekta

sg.

1.

memin-erim ať si pamatuji

ōd-erim ať nenávidím

2.

memin-eris

ōd-eris

3.

memin-erit

ōd-erit

pl.

1.

memin-erimus

ōd-erimus

2.

memin-eritis

ōd-eritis

3

memin-erint

ōd-erint

Konjunktiv plusquamperfekta

sg.

1.

memin-issem pamatoval bych si

ōd-issem nenáviděl bych

2.

memin-issēs

ōd-issēs

3.

memin-isset

ōd-isset

pl.

1.

memin-issēmus

ōd-issēmus

2.

memin-issētis

ōd-issētis

3

memin-issent

ōd-issent

Infinitiv perfekta

memin-isse pamatovat si

ōd-isse nenávidět

Participium futura

—

ōsūrus, a, um (ten), který hodlá nenávidět

Imperativ

sg.

2.

memen-tō pamatuj!

—

pl.

2.

memen-tōte pamatujte!

—

Imperativ slovesa meminī, isse je stejně jako u slovesa sciō, īre tvořen pomocí koncovek imperativu II.

Tato slovesa nemají pasivum, a proto se pasivní význam vyjadřuje pomocí jiných prostředků, např. in odiō esse „být v nenávisti“.

Sloveso coepī

Pouze perfektní tvary má rovněž sloveso coepī „začal jsem“. Jeho perfektní tvary však mají perfektní význam. Sloveso coepī má také pasivum, které se tvoří pomocí participia coeptus, a, um. Časování je zcela pravidelné.

ind. pf.:

coepī „začal jsem“, coepistī, coepit, coepimus, coepistis, coepērunt

ind. plpf.:

coeperam „dříve jsem začal“, coeperās, coeperat, coeperāmus, coeperātis, coeperant

ind. fut. II:

coeperō „až začnu“, coeperis, coeperit, coeperimus, coeperitis, coeperint

konj. pf.:

coeperim „ať jsem začal“, coeperis, coeperit, coeperimus, coeperitis, coeperint

konj. plpf.:

coepissem „byl bych začal“, coepissēs, coepisset, coepissēmus, coepissētis, coepissent

inf. pf.:

coepisse „že začal“

inf. fut.

coeptūrum, am, um esse „že začne“

ptc. pf.:

coeptus, a, um „započatý, (ten), který začal“

ptc. fut.:

coeptūrus, a, um „(ten), který chce / hodlá začít“

V prézentním systému se používá sloveso incipiō, ere „začínat“.

Semideponentní slovesa

V latině je malá skupina tzv. semideponentních sloves, která jsou částečně nedeponentní a částečně deponentní. Lze rozlišit dvě skupiny:

- slovesa v prézentním systému nedeponentní a v perfektním deponentní

- slovesa v prézentním systému deponentní a v perfektním nedeponentní

Slovesa deponentní pouze v perfektním systému

Do této skupiny patří většina semideponentních sloves:

audeō, ēre

odvážit se

ausus, a, um sum

odvážil jsem se

fīdō, ere

důvěřovat

fīsus, a, um sum

důvěřoval jsem

cōnfīdō, ere

důvěřovat

cōnfīsus, a, um sum

důvěřoval jsem

diffīdō, ere

nedůvěřovat

diffīsus, a, um sum

nedůvěřoval jsem

gaudeō, ēre

radovat se

gavīsus, a, um sum

zaradoval jsem se

soleō, ēre

mít ve zvyku (něco dělat)

solitus, a, um sum

měl jsem ve zvyku

taedet, ēre (mē)

hnusit se (mi)

pertaesum est (mē)

zhnusilo se (mi)

Sloveso taedet „hnusí se“ je neosobní a má pouze tvary 3. osoby singuláru. Osoba, které se něco hnusí, se vyjadřuje pomocí akuzativu. Věc, která se hnusí, je v genitivu.

Sloveso soleō, ēre se pojí obvykle s infinitivem, např. Vesperī legere soleō. „Večer mám ve zvyku číst.“, „Večer obvykle čtu.“

Slovesa deponentní pouze v prézentním systému

Do této skupiny patří pouze jedno sloveso:

revertor, revertī

vracet se

revertī

vrátil jsem se

Sloveso revertī však má ještě participium perfekta reversus, a, um s aktivním významem „(ten), který se vrátil“ a participium futura aktiva reversūrus, a, um „(ten), který se hodlá vrátit“.

Slovní zásoba

āēr, āeris, m. (ak. aëra)

vzduch, ovzduší

agrestis, e

- agrestēs, ium, m.

polní, venkovský, nevzdělaný

- venkované

antecēdō, ere, cessī, cessum

jít napřed, předcházet, předstihnout, předčit

arca, ae, f.

pokladna

as(ad)sentātiō, ōnis, f.

přisvědčování, pochlebování, lichocení

as(ad)suēfaciō, ere, fēcī, factum +ak.

přivykat, učit (někoho něčemu)

āvertō, ere, vertī, versum

odvrátit, odvracet, odhánět, odvádět

calefaciō, ere, fēcī, factum

ohřívat, zahřívat

coepī, coepisse

začít

delinquō, ere, līquī, lictum +ak.

chybovat, provinit se (v něčem, něčím)

dēspiciō, ere, spexī, spectum

pohrdat, opovrhovat

diffīdō, ere, fīsus sum

nedůvěřovat, nespoléhat

dīluvium, iī, n.

povodeň, potopa

exportō, āre, āvī, ātum

vyvážet

fallō, ere, fefellī, falsum

klamat, podvádět, zatajit

fāstīdiōsē

s nechutí, s odporem, s nelibostí

fāstīdiōsus, a, um

cítící nechuť, odpor, odporný

fīdō, ere, fīsus sum

důvěřovat, mít důvěru, spoléhat

fīō, fierī, factus sum

stát se, stávat se

frēnum, ī, n. (pl. frēnī, ōrum, m.)

uzda

īnfēlīcitās, ātis, f.

neštěstí

īnfimus, a, um

nejnižší, nejspodnější, nejhorší

īnsānia, ae, f.

šílenství, nerozumnost

lentus, a, um

pomalý, zdlouhavý, váhavý

levitās, ātis, f.

lehkost, bezvýznamnost, povrchnost, nestálost, lehkomyslnost

lucrum, ī, n.

zisk, zištnost

meminī, isse +gen. / +ak.

pamatovat si, pamatovat na (něco, někoho)

meritō

zaslouženě, právem

meritō

právem, zaslouženě

misereor, ērī, miseritus sum +gen.

smilovat se (nad někým)

mora, ae, f.

- sine morā

zdržení, odklad, zpoždění

- bez prodlení, ihned

nōndum

ještě ne

obscūrus, a, um

temný, skrytý, nejasný, neznámý

occultus, a, um

skrytý, tajný

ōdī, isse, ōsūrus

nenávidět

pactum, ī, n.

- quō pactō

smlouva, způsob

- jakým způsobem, jak

Parthī, ōrum, m.

Parthové

perpetuus, a, um

věčný, stálý, trvalý, neustálý, souvislý

pretiōsus, a, um

cenný, vzácný, drahocenný

probō, āre, āvī, ātum

zkoušet, zkoumat, schvalovat, uznat (za dobré, prospěšné), potvrdit

quemadmodum (quem ad modum)

jak (tázací i vztažné)

sēcūrus, a, um

bezpečný, klidný, bez nebezpečí

simul

zároveň, současně

taedet, ēre, pertaesum est +ak. (někomu) +gen. (něco)

hnusit se, nelíbit se (někomu, něco), mít/cítit odpor, nechuť

temere

nerozvážně, nerozumně, bez příčiny, lehkomyslně

virga, ae, f.

prut, větev, hůl, metla

Cvičení

1.  K aktivním tvarům doplňte tvary pasivní

faciō

fīō

patefaciēbās

faciās

afficiāmus

facis

assuēfaciēs

fēcistī

patefēcit

faciēbant

perficient

fac

dēficerēmus

fēcisse

perficeret

facerētis

perfēcerint

facimus

patefēcistis

faciēmus

patefēcisse

fēcerant

assuēfacerētis

facite

perfectūrum esse

facerēs

patefacerent

faciet

afficiēs

faciant

calefactūrum esse

2.  Ke tvarům prézentu doplňte tvary perfekta

vidēmus, solēmus, laetāminī, audet, fīdit, gaudētis, audit, revertuntur, sūmuntur, taedet, redītis, adipisceris, vertuntur

3.  Doplňte slovesné tvary

laudō

meminī

ōdī

laudāmus

laudābit

nōn laudārēs

laudāte

laudāre

nē laudētis

laudant

laudābunt

4.  Vyberte tvary, které mohou být vytvořeny od perfektního kmene

revertī, revertantur, reverteris, reverterāmus, revertitur, revertit, revertēris, revertuntur, revertērunt, revertere

5.  Nahraďte sloveso redīre slovesem revertī nebo naopak

1. Sub idem tempus lēgātī ab rēgibus Rōmam revertērunt. (Liv. 35, 22, 1)

2. Mīlitēs in itinere ab eō discēdunt ac domum revertuntur. (Caes. civ. 1, 12, 2)

3. Is ad mē Īdibus revertētur. (Cic. Att. 12, 5c, 1)

4. Sed ad praeterita revertāmur. (Cic. Att. 5, 20, 6)

5. Arabēs dīcuntur omnēs revertisse. (podle Cic. fam. 3, 8, 10)

6. Scīs unde redeam. (podle Sen. Phaedr. 938)

7. Redeō nunc ad epistulam tuam. (Cic. Att. 14, 13, 5)

8. Intellegēbam mihi cum illīs esse redeundum. (podle Cic. p. red. in sen. 34, 17)

9. C. Caesarī ex Hispaniā redeuntī obviam longissimē prōcessistī. (Cic. Phil. 2, 78)

10. Redī! Quō fugis nunc? (podle Plaut. Aul. 415)

11. Cum ē Formiānō redierō, faciam statim tē certiōrem. (podle Cic. Att. 2, 9, 4)

12. Rūrene iam redierim quaeris. (Cic. Att. 15, 6, 2)

13. Lēgātī dīxērunt sē ad Caesarem reditūrōs esse.

6.  Nahraďte u označených sloves prézens perfektem nebo naopak. Proveďte další změny, je-li to nutné.

1. Cūr es ausus mentīrī mihi? (Plaut. Capt. 704)

2. Salvum tē advēnisse gaudeō. (podle Plaut. Trin. 1096)

3. Gaudēmus tē omnī cūrā līberātum esse.

4. Quis nunc audet negāre? (Cic. Cluent. 80)

5. Quōmodo sint dī colendī, solet praecipī. (Cic. Phil. 2, 49)

6. Itaque alter causae cōnfīdit, alter diffīdit. (Cic. Q. Rosc. 11)

7. Taedet omnīnō[1] eōs vītae. (podle Cic. Att. 5, 16, 2)

7.  Sloveso v závorce dejte do správného tvaru

1. Petō tē, ut meī (meminisse) ____________.

2. Utinam, M. Antōnī, avum tuum (meminisse – by sis pamatoval) ____________! (Cic. Phil. 1, 34)

3. Nōn possum intellegere, cūr illī tē (ōdisse – nenávidí) ___________.

4. Hominēs vitia sua et amant simul et (ōdisse) ___________. (Sen. epist. 112, 4)

5. Nisi prīncipēs novī eum (ōdisse)____________, eum perdere nōn studērent.

6. Itaque mē etiam admonuistī, ut (gaudēre) __________. (Cic. Att. 5, 19, 3)

7. Lēgātīs imperāvit, nē sine captīvī (revertī) ___________.

8. Quaerēbat, cūr ego tam subitō (revertī – vrátil jsem se) _________. (podle Cic. Phil. 2, 76)

9. Sī iam melius valēs, vehementer (ego, gaudēre) __________. (Cic. Att. 4, 14, 1)

10. Cōgnōscite, iūdicēs, quōmodo rēs pretiōsās auferre (solēre – měl ve zvyku) ___________.

11. Sī (ego, audēre) ________, Athēnās peterem.[2] (Cic. Att. 3, 7, 1)

12. Cupiō vidēre, quis id (audēre – se odvažuje) _________ dīcere. (podle Cic. Phil. 5, 6)

13. Nūllō resistere (audēre – participium, když se nikdo neodvažoval) __________ lībertās iīs ērepta est.

14. Valēte, ut hostēs vestrī (diffīdere) ________ sibi. (Plaut. Rud. 82)

15. Hunc librum tibi ego nōn (audēre) __________ mittere, nisi eum lentē ac fāstīdiōsē probāvissem. (Cic. Att. 2, 1, 1)

16. Cum Rōmam (ego, revertī) ___________, dictum mihi est Hippodamum ad tē profectum esse. (podle Cic. ad Q. fr. 3, 1, 21)

17. Sciō, quid (solēre – se obvykle stává) _________ fierī, sciō, quid (licēre – je dovoleno) ________. (Cic. Verr. II 3, 188)

8.  Doplňte výrazy do vět

abīsse, audentēs, ausus est, diffīdis, ōdit

1. Prōgredī __________ nēmō. (Caes. Gall. 5, 43, 7)

2. Parthōs timēs quia _________ cōpiīs nostrīs. (podle Cic. fam. 2, 10, 2)

3. Hercle istum _______ gaudeō. (Plaut. Persa 300)

4. Vēritās ________ morās. (Sen. Oed. 850)

5. ___________ fortūna iuvat, piger ipse sibi obstat. (Sen. epist. 94, 28)

9.  Vyberte správný výraz nebo výrazy

1. Nihil peius (facere, fierī) potuit.

2. Cum haec ita (fierent, fīēbant, fīunt), quaerēbātur, ubi (erat, esset, esse) Cleomenēs. (Cic. Verr. II 5, 107)

3. Dīc ergō, quāre sapiēns nōn dēbeat (ebrium, ebriō, ebrius) fierī. (Sen. epist. 83, 27)

4. Multīs rēbus emptīs servī domum (redeunt, revertunt, revertuntur, reddunt, redunt, discēdunt, revertērunt).

5. Fīliō nātō parentēs valdē (gāvīsus est, gāvīsī sunt, gaudēret, gaudent).

6. Nisi aptus ad hanc rem faciendam mihi (vidēret, vīsum esset, videātur, vīsus sit, vīsus esset), eum nōn ēlēgissem.

7. Discēdēns post diem septimum sē (reversūrum esse, revertere, reditum īrī, reditūrum esse, redditūrum esse) cōnfirmat. (podle Caes. Gall. 6, 33, 4)

8. Nōtum est eam marītō suō dē omnibus rēbus scrībere (solitam esse, solūtam esse, solvisse).

9. Narrat enim quemadmodum rērum nātūram imitātus pānem (coeperit, cēperit, coepisset, cēpisset, coepisse, cēpisse) facere. (Sen. epist. 90, 22)

10. Lēgātī rēgis Antiochī prīmī mihi nuntiāvērunt Parthōrum magnās cōpiās Euphratem transīre (cēpisse, coepisse, captās esse, coeptās esse). (podle Cic. fam. 15, 1, 2)

11. Fatētur sē maximam pecūniam cum summā sociōrum iniūriā (cēpisse, coepisse, captam esse, coeptam esse). (podle Cic. Verr. II 3, 221)

10.  Dejte sloveso fierī do správného tvaru

1. Ego quid (se stane) __________, nesciō: quid (stát se) ___________ possit, sciō. (Sen. epist. 88, 17)

2. Tū vidēbis, quemadmodum id (se děje) _________. (podle Cic. Att. 11, 13, 4)

3. Sī tu iam Rōmā profecta eris, tamen cūrābis ut hoc ita (se stalo) ___________. (Cic. fam. 14, 15, 2)

4. Pauper (se stanu) _______: inter plūrēs erō. (Sen. epist. 24, 17)

5. Meritō id tibi (se stalo) _________. (Plaut. Aul. 440)

6. In docendō semper cūrāvimus, ut rēs obscūrae (se staly) _____________ faciliōrēs intellectū.

7. At et in prōvinciā iūs dīcēbātur et Rōmae iūdicia (se konaly) ___________. (Cic. Quinct. 41)

8. Hoc idem (se děje) ________ in reliquīs cīvitātibus. (Caes. Gall. 7, 15, 2)

11.  Doplňte do vět sloveso facere nebo fierī ve správném tvaru. Je-li více možností, vysvětlete rozdíly.

1. Vidē, quaesō,[3] nē quid temere __________. (Cic. Att. 15, 19, 1)

2. Cavendum erat, nē qua iniūria iīs ____________.

3. Tē id ___________ etiam glōriārī solēs. (Cic. parad. 4, 32)

4. Quid enim (fut.) _________, mī Lucīlī? (Sen. epist. 58, 6)

5. Nōn (préz.) ___________ meliōrem equum aureī frēnī. (Sen. epist. 41, 6)

6. A. Verginius et Sp. Servilius cōnsulēs (préz.) __________. (Liv. 2, 51, 4)

7. Sī profectus erit, __________ tē certiōrem. (Cic. fam. 14, 11, 1)

8. Sī quid est, quod vītam beātam potest __________, id bonum est. (podle Sen. epist. 44, 6)

12.  Doplňte, jakým nebo čím se kdo stává (adjektiva a substantiva dejte do správného tvaru)

bonum, bonus, dīves, minor, prīnceps, sapientior

1. Utinam hominēs ____________ fierent!

2. Exspectā: ille __________ fīet. (podle Sen. epist. 123, 2)

3. ___________ ex malō nōn fit. (Sen. epist. 87, 22)

4. Multī _________ fierī volunt.

5. Nōtum est nōbilēs saepe __________ fierī.

6. Spērāmus dolōrem tempore __________ fierī posse.

13.  Převeďte označenou část věty z aktiva do pasiva nebo naopak

1. Dolabellam ā tē gaudeō laudārī et etiam amārī. (podle Cic. fam. 2, 15, 2)

2. Paucīs post diēbus fit ab Ubiīs certior Suēbōs omnēs in unūm locum cōpiās cōgere. (podle Caes. Gall. 6, 10, 1)

3. Nōlī crēdere quemquam fierī aliēnā īnfēlīcitāte fēlīcem. (podle Sen. epist. 94, 67)

4. Populus ei iniūriam facere potuit.

5. Iīs imperat, ut viam equitibus patefaciant. (podle Liv. 10, 41, 8)

14.  Doplňte koncovky

1. Tōta patefī______ mala. (Sen. Thy. 788)

2. Caesar multās nātiōnēs imperiō populī Rōmānī pārēre assuēf____. (podle Cic. prov. 33)

3. Balineum calef_____ iubēbō. (Cic. Att. 2, 3, 4)

4. Mīlitēs ad ūnum omnēs interfic_______. (Caes. civ. 3, 42, 5)

5. Patef______ est, quid iste cōgitāret. (podle Cic. Phil. 11, 1)

6. Lūx, quae sōlem antecēdit, nōndum aëra calef_____. (podle Sen. nat. 5, 9, 3)

7. Magnō mīlitum studiō paucīs diēbus opus effic___. (podle Caes. Gall. 6, 9, 4)

8. Per somnum, vīnum, īnsāniam multa saepe patef_____ sunt. (podle Cic. top. 75)

9. Eō diē nihil perf______ est. (Cic. ad Q. fr. 2, 3, 3)

10. Id sī ā vōbīs impetrāverō, summō mē beneficiō vestrō adfect___ esse arbitrābor. (Cic. fam. 13, 76, 2)

15.  Dejte do závislosti na uvedených výrazech

1. Id fierī potest.
Negant _________________. (podle Cic. off. 3, 9, 39)

2. Nihil sine causā fit.
Putandum est __________________. (podle Cic. fin. 5, 15, 42)

3. Cōnsul factus es.
Audīvī _________________.

4. Fēlīcior fiet.
Spērāmus __________________.

5. Numquam id faciam.
Prōmisī _______________.

16.  Doplňte vzpomínky. Vyberte z nabídky a pak vymyslete vlastní příklady.

Použijte infinitiv prézentu, který se po slovesech meminī používá i pro minulé děje.

Quāque aestāte rūs ībāmus. In hortō labōrābāmus. Hieme nix alta iter saepe impediēbat. In urbe nostrā multae arborēs erant. Ūna pars urbis dīluviō dēlēta est. Duōs canēs habēbāmus. Ex templō multae statuae ablātae sunt. Multī hominēs pānem domī faciēbant.

Meminī…

[1] omnīnō „úplně, zcela“

[2] petō, ere, īvī, ītum +ak.: zde „zamířit (někam), jít (někam)“

[3] quaesō, ere, sīvī, sītum „prosit“ (1. os. pl. ind. préz. akt. quaesumus „prosíme“)

17.  Přeložte do češtiny

1. Meminerimus autem etiam adversus īnfimōs iūstitiam esse servandam. (Cic. off. 1, 13, 41)

2. Scit enim, quō exitūrus sit, quī unde vēnerit, meminit. (Sen. epist. 120, 15)

3. Nōn quia difficilia sunt, nōn audēmus, sed quia nōn audēmus, difficilia sunt. (Sen. epist. 104, 26)

4. Ōdī hominem et ōderō; utinam ulcīscī possem! Sed illum ulcīscentur mōrēs suī. (Cic. Att. 9, 12, 2)

5. Huic mandat, ut explōrātīs omnibus rēbus ad sē quam prīmum revertātur. (Caes. Gall. 4, 21, 2)

6. Meminī etiam, quae nōlō, oblīvīscī nōn possum, quae volō. (Cic. fin. 2, 32, 104)

7. Pertaesum est levitātis, adsentātiōnis, animōrum nōn officiīs, sed temporibus servientium. (Cic. ad Q. fr.1, 2, 4)

8. Nōlīte igitur id velle, quod fierī nōn potest, et cavēte, per deōs immortālēs, patrēs cōnscrīptī, nē spē praesentis pācis perpetuam pācem āmittātis. (Cic. Phil. 7, 25)

9. Docēbō, quōmodo fierī dīves celerrimē possīs. (Sen. epist. 119, 1)

10. Et quem ad modum nātus et quō pactō ēducātus sim, meminī. (Cic. Quinct. 55)

11. Tantum potest, quantum ōdit. (Sen. Thy. 484)

12. Hoc ante omnia fac, mī Lucilī: disce gaudēre. (Sen. epist. 23, 3)

13. Eadem aut turpia sunt aut honesta: rēfert, quārē aut quemadmodum fīant. (Sen. epist. 95, 43)

14. Caesus est virgīs Cӯmaeus[1] ille Athēnagorās, quī in fame frūmentum exportāre erat ausus. (Cic. Flacc. 17)

15. Audē hoc dīcere, quod necesse est. (podle Cic. Verr. II 5, 45)

16. Is iūrāre cum coepisset, vōx eum dēfēcit in illō locō „Sī sciēns fallō“. (Cic. fam. 7, 1, 2)

17. „Meministīne?“ „Meminī id, quod meminī.“ (podle Plaut. Epid. 553)

18. Přeložte do latiny

1. Ti, kteří nenávidí jiné lidi, škodí sami sobě.

2. Když se jich soudce ptal, pamatovali si pouze, že v noci viděli[2] jakéhosi muže.

3. Po té, co to bylo oznámeno, se bez prodlení vrátili domů.

4. Tvrdí, že nenávidí lidi, kteří lžou a snaží se oklamat ostatní.

5. Zaradovali jsme se, že jsi přišel v pořádku (salvus, a, um) do Itálie.

6. Kéž se nestane to, čeho se všichni obáváme.

7. Vyzvali (tj. napomenuli) jsme je, aby si dobře pamatovali to, co viděli.

8. Píšeš nám méně často, než jsi měl ve zvyku.

9. Po té, co byla odhalena pravda, obviněný přiznal, že z onoho domu odnesl mnoho cenných předmětů.

10. Někteří filozofové a učenci učili lidi, jak se můžou stát lepšími.

11. Co se stane, jestliže nepřijde včas?

12. Je třeba se ptát, proč se to stalo.

13. Bylo přikázáno, aby byli senátoři ihned informováni o porážce římského vojska.

19.  Přečtěte si text a odpovězte na otázky

Fabulae (Phaedrus, upraveno)

PANTHERA ET PASTORES.

Solet a despectis par referri gratia.

Panthera imprudens olim in foveam decidit.

Videre[3] agrestes: alii fustes congerunt,

alii onerant saxis: quidam miseriti

periturae misere[4] panem, ut sustineret spiritum.

Nox insecuta est: abeunt securi domum,

quasi inventuri mortuam postridie.

At illa, vires ut[5] refecit languidas,

veloci saltu fovea sese[6] liberat

et in cubile concito properat gradu.

Paucis diebus interpositis provolat,

pecus trucidat, ipsos pastores necat,

et cuncta vastans saevit irato impetu.

Tum sibi timentes, qui ferae pepercerant,

damnum haud recusant, tantum pro vita rogant.

At illa: Memini, quis me saxo petiverit,[7]

quis panem dederit: vos timere absistite;

illis revertor hostis, qui me laeserunt. (Phaedr. 3, 2)

MALAS ESSE DIVITIAS.

Opes invisae merito sunt forti viro,

quia dives arca veram laudem intercipit.

Caelo receptus propter virtutem Hercules,

cum gratulantes salutavisset deos,

veniente Plutone, qui Fortunae est filius,

avertit oculos.

Causam quaesivit pater.

Odi, inquit, illum, quia malis amicus est

simulque obiecto cuncta corrumpit lucro. (Phaedr. 4, 12)

PASTOR ET CAPELLA.

Nil[8] occultum esse, quod non reveletur.[9]

Pastor capellae cornu baculo fregerat:

rogare coepit, ne se domino proderet.

Quamvis indigne laesa, reticebo tamen;

sed res clamabit ipsa, quid deliqueris. (Phaedr. app. 22)

Odpovězte

1. Určete následující tvary: periturae, inventuri, gratulantes, fregerat, deliqueris, obiecto, quidam.

2. Určete tvary petiverit a dederit. V jakém typu vět se vyskytují? Proč myslíte, že jsou zde použity?

3. Vyhledejte v textu ablativ absolutní.

4. Vyskytuje se v textu nějaké semideponentní sloveso?

5. Najděte v textu substantiva 4. deklinace. V jakém jsou pádu?

6. Ke komu se vztahuje zvratné zájmeno se a ke komu sese?

7. Uveďte synonyma k výrazům despectis, congerunt, rogare, abeunt, petiverit (synonyma dejte do stejného tvaru).

8. Kladnou spojku ut můžete nahradit zápornou.

9. Najděte slova či spojení, která lze nahradit těmito výrazy: desinite, redeo, traderet, adeunte, in odio mihi est, caedit.

10. Kdo je označován jako pater ve druhé bajce?

11. Odhadněte, jaká místnost se v klášterech označovala jako „refektář“. Byla to kuchyně, jídelna, studovna, písárna nebo nádvoří?

Slovní zásoba

absistō, ere, abstitī, –

odcházet, přestávat

baculum, ī, n.

hůl

capella, ae, f.

kozička

concieō, ēre, concīvī, concitum

shromáždit, svolat, popohnat

concitus, a, um

kvapný, rychlý

cubīle, is, n.

postel, (u zvířat) pelech, doupě, hnízdo

damnum, ī, n.

škoda, ztráta

dēcidō, ere, cidī, –

padat, spadnout

haud

ne

indignē

nedůstojně, nečestně, nerad, s nevolí

īnsequor, ī, secūtus sum

následovat, pronásledovat

intercipiō, ere, cēpī, ceptum

přerušit, zabránit, brát

interpōnō, ere, posuī, positum

vkládat, nechat uplynout

invīsus, a, um +dat.

nenáviděný, nepřátelský

languidus, a, um

slabý, unavený

onerō, āre, āvī, ātum

zatěžkat, naložit, zahrnout (něčím)

panthēra, ae, f.

pardál, levhart

pecus, oris, n.

dobytek (pův. ovce, pak i kozy a vepři)

Plūtō, ōnis, m.

Pluto, bůh podsvětí a bohatství

prōvolō, āre, āvī, ātum

spěchat, vyrazit, přiběhnout

quamvīs

ačkoliv

recūsō, āre, āvī, ātum

odmítat, namítat, ohrazovat se

reficiō, ere, fēcī, fectum

znova dělat, obnovit, opravit

reticeō, ēre, ticuī, –

+ak.

mlčet

zamlčet

revēlō, āre, āvī, ātum

odhalit

saeviō, īre, iī, ītum

zuřit, vztekat se, řádit

saltus, ūs, m.

skok

simul

zároveň

trucīdō, āre, āvī, ātum

zabíjet, vraždit, ničit

vēlōx, ōcis

rychlý, hbitý

[1] Cy- maeus, a, um „kymský“

[2] Přeložte pomocí infinitivu prézentu, viz výše.

[3] Videre: (= viderunt)

[4] misere: (= miserunt)

[5] ut: zde „jakmile“

[6] sese (= se)

[7] petō, ere, īvī, ītum: zde „napadnout“

[8] nil (= nihil)

[9] revelētur: konj. préz., přeložte kondicionálem „co by ne…“.

Živá slova

Asino imitando asinus fies.

Ex nihilo[1] nihil fit.

Fiat iustitia, pereat mundus.

Fiat lux!

Gaudeamus igitur, iuvenes dum sumus.

Hectora[2] quis nosset, si Troia felix fuisset.

Memento mori.

Nescit vox missa reverti.

Oderint, dum metuant.

Odi et amo.

Odi profanum vulgus et arceo.

Poeta nascitur, orator fit.

Quam quisque norit (= noverit) artem, in hac se exerceat.

Quod tibi fieri non vis, alteri ne feceris.

arceō, ēre, arcuī, –

omezovat, bránit, překážet, zde: vyhýbat se

dum

zatímco, dokud; zde: jen když

profānus, a, um

světský, nezasvěcený, všední

profánní

[1] nihilo: tvar ablativu od nihil, používaný v některých spojeních

[2] Hectora: řecký akuzativ jména Hector, oris, m. „Hektor“

Použitá a doporučená literatura

BILÍKOVÁ, Eva. Přehled latinské mluvnice. Brno: MC, 2001.

BLAŽEK, František. Latinská cvičebnice. 2. opr. vyd. Plzeň: Veset, 1993.

BLAŽEK, František. Latinská cvičebnice II. díl. 1. vyd. Plzeň: Veset, 1994.

GHISELLI, Alfredo a Gabriela CONCIALINI. Il nuovo libro di latino – vol. I. Teoria. V ristampa. Bari: Laterza, 2002. ISBN 8842103225.

GHISELLI, Alfredo a Gabriela CONCIALINI. Il nuovo libro di latino – vol. II. Esercizi. V ristampa. Bari: Laterza, 2002. ISBN 8842103233.

GREPL, Miroslav, Petr KARLÍK, Marek NEKULA a Zdenka RUSÍNOVÁ. Příruční mluvnice češtiny. 2. opr. vyd. Praha: Nakladatelství Lidové noviny, 2012. ISBN 9788071066248.

KALIVODA, Jan. Verba docent, exempla trahunt: učebnice latiny pro samostatné studium na základě latinských citátů, živých slov a rčení. 1. vyd. Praha: Karolinum, 2011. ISBN 9788024619781.

KUŤÁKOVÁ, Eva, Bohumila MOUCHOVÁ a Dana SLABOCHOVÁ. Linguae Latinae studeamus. 1. vyd. Praha: EWA, c1998. ISBN 8085764253.

NOVOTNÝ, František. Základní latinská mluvnice. 2. vyd., v H & H 1. vyd.. Praha: H & H, 1992. ISBN 8085467917.

PECH, Jiří. Latina pro gymnázia I. 4. vyd. Praha: Leda, 1998. ISBN 8085927470.

PECH, Jiří. Latina pro gymnázia II. 2. vyd. Praha: Leda, 1999. ISBN 8085927527.

PRAŽÁK, Josef Miroslav, Josef SEDLÁČEK a František NOVOTNÝ. Latinsko-český slovník A–K. Přeprac. František NOVOTNÝ. 18. vyd., ve Státním pedagogickém nakladatelství 2. Praha: Státní pedagogické nakladatelství, 1975.

PRAŽÁK, Josef Miroslav, Josef SEDLÁČEK a František NOVOTNÝ. Latinsko-český slovník L–Z. Přeprac. František NOVOTNÝ. 18. vyd., Ve Státním pedagogickém nakladatelství 2. Praha: Státní pedagogické nakladatelství, 1975.

PSÍK, Richard, Jana MIKULOVÁ a Andrea KRÚPOVÁ. Latinská morfologie. 1. vyd. Ostrava: Ostravská univerzita, 2010. ISBN 9788073684037.

QUITT, Zdeněk a Pavel KUCHARSKÝ. Česko-latinský slovník starověké i současné latiny. 2., upr. vyd., v nakl. Leda 1. vyd. Praha: Leda, 2003. ISBN 8073350327.

QUITT, Zdeněk a Pavel KUCHARSKÝ. Latinská mluvnice. 3. vyd. Praha: Státní pedagogické nakladatelství, 1989.

SEINEROVÁ, Vlasta. Cvičebnice latiny pro střední školy, především pro gymnázia. 1. vyd. Praha: Fortuna, 2000. ISBN 8071686050.

TOMBEUR, Paul, ed. Bibliotheca Teubneriana Latina BTL [CD]. Editio 3. K. G. Saur, Brepols, 2004. ISBN: 9782503507347.

TRAINA, Alfonso a Tullio BERTOTTI. Sintassi normativa della lingua latina: teoria. 2. ed. Bologna: Cappelli Editore, 1993. ISBN 8837907176.

Základní kurz latiny

2. díl

Jana Mikulová

Vydala Masarykova univerzita v roce 2013

1. vydání, 2013

Sazba: Ing. Vladislav Pokorný – LITERA, Tábor 43a, 612 00 Brno

ISBN 978-80-210-6502-4